135 
skärgård höjer sig ur hafvet, är rundkulliga, isslipade och denude- 
rade bergstoppar. De erbjuda hvarken vindskydd eller jord. Det 
är intet märkvärdigt, att den yttersta skärgårdszonen öfverallt är 
trädlös. 
Den senare utvecklingen af dessa små landembryoner i mån af 
fortskridande landhöjning är nu ganska olika allt efter det upp- 
dykande landskapets topografi och geologiska beskaffenhet, om det 
My Rö 
Förf. fot. 1914. 
Fig. 1. Alar med vinddödade toppskott. Kallskär, Rådmansö. 
t. ex. är ett gnejsigt relieflandskap som Södertörn eller ett grani- 
tiskt lågt och rundkulligt som t. ex. större delen af Blidö skärgård. 
Det förra landskapet har större nivåskillnader, framförallt i smått. 
De drunknade dalarne mellan bergen äro djupa, deras botten blir 
ej så snart land. Långgrunda stränder äro mycket sällsynta. Hol- 
marnes profil är ofta tämligen liflig, särskildt där gnejslagren stupa, 
med afsatser, gröpper och små branter. Blidölandskapet däremot 
alstrar en skärgård af annan typ. Långgrunda stränder finnas 
ända ut i hafsbandet, dalbottnar komma snart till synes, närlig- 
gande holmar förenas ofta genom uppgrundningar, som bli till 
näs. Bergen äro rundkulliga, med planhyflade krön, jämna, släta. 
