229 
fröna afsättas på de djupare' ställena i strömfårans midtparti, de 
lättare svämmas åt sidorna. Tages nu myren i betraktande, är den 
vid högvattenstånd en grund sjö med svaga lokalströmningar (jmfr 
LJUNGQVIST, op. cit.). Det är emellertid vinden, som "här åstad- 
kommer den allmänna vågrörelsen öfver den grunda myrbottnen 
in öfver de sträckvis mycket långsluttande myrbackarna. På dessa 
så beskaffade strandplan, där de ingående vågorna utsättas för en 
stark bottenfriktion, kan det knappast bli tal om någon uttranspor- 
terande underström, vågen sinar så småningom ut och afsätter 
innerst dit den når de lättaste fröna och därutanför, zonvis, de 
successivt något tyngre viktklasserna, således en omvänd sedimente- 
ringsföljd mot den som är den vanliga på ett brantare strandplan 
med erosionsverkningar. Om endast Carex panicea, C: Hornschuchiana 
1,163 
Fig. 1. Fördelningen af frukterna hos Carex panicea, C. Oederi och C. Hornschuch- 
iana enligt deras specifika vikt. 
och C. Oederi jämföras (de följande äro lundängselement), skulle enligt 
tabellen deras zonala fördelning te sig schematiskt enligt fig. 1. 
Detta är också i verkligheten den horisontella associationsföljden 
på de nämnda sträckorna af myrlaggen, där ej de edafiska förhål- 
landena modifierat denna följd med resultat i en slutlig -omgruppe- 
ring. Däraf torde följa, att hälst observationer öfver associationer- 
nas inbördes fördelning under kolonistadiet böra läggas till 
grund för slutledningar i den här berörda frågan. 
I förhållande till det ringa antalet frön ha variationsamplituderna, 
d. v. s. skillnaden i spec. v. mellan hvarje arts lättaste och tyngsta 
frö, befunnits vida: för Carex Hornschuchiana 131 (egentl. 1,1381 = 1,168 
—1,037), C. Oederi 76, C. panicea 89. 
Som synes af fig. 1 gå amplituderna in på hvarandra (det strec- 
Svensk Botanisk Tidskrift 1915. 16 
