230 
kade partiet), hvilket i naturen torde motsvaras af blandningszoner 
(associationsbränningar!). 
Med användande af en säkrare metod kanske den ofvan skisse- 
rade satsen om en spridningéns associationstopografiska effekt skulle 
ändras i åtskilliga detaljer, men torde undersökningen kunna ge 
stöd för det påståendet, att spridningen i naturen för det eller det 
spridningssättet icke sker alldeles slumpvis, utan att man i stället 
kan spåra en tillpassning, som utgör en part af artens och asso- 
ciationens tillpassning för sin ståndort. 
Och vidare, beträffande viktvariationen: om också spridningens 
tendens är att fördela fröna Över största möjliga yta, att s. a. s. 
låta kommensalerna pröfva på så många ståndorter som möjligt, 
ligger dock i en tänkt tillspetsning därutinnan en fara för associa- 
tionens bestånd — sammanhållningen mellan kommensalerna äfven- 
tyras. Kompensationen härför torde just vara den nämnda va- 
riationsanhopningen. 
Till det föregående må som ett kompletterande tillägg fogas föl- 
jande senare gjorda undersökning öfver specifika viktvariationen 
med användande af en annan, helt visst naturligare metod än den 
ofvan beskrifna. Då de hydrochora spridningsenheternas spridning 
och fördelning ju ofta försiggår i strömmande vatten (vårflödet) och 
deras slutliga placering kan karakteriseras som en separering därur 
av de olika spec. viktklasserna af frukter och frön, ligger det nära 
till hands låta en sådan naturligare metod imitera denna separe- 
ring i naturen. Följande enkla anordning gjordes. 
Som centrifugeringskärl användes ett emaljeradt bleckfat om 30 
cm. diameter och 10 cm. djup med något sluttande sidor. I denna 
formades af cement en ny botten som en flack kon och försågs 
med tre koncentriska refflor, med skarp afsats utåt mot närmsta 
yttre reffla, men med jämn stigning mot den närmast inre. Så- 
lunda erhölls fem sedimenteringsetager (fig. 2, a—e) under medräk- 
ning af bottenranden (a) och en vid fördjupning (e) i cementkonens 
topp (centrum), som äfven tjänade som fotpunkt för den utmed 
roteringsskifvans (af papp) midtlinje fastsatta träpinnen. Skålen fyll- 
des med vatten. Frukterna, som vid början af hvarje försök (cen- 
trifugering) nedfördes och jämnt fördelades i bottenperiferien (a) 
kommo gifvetvis vid skifvans och därmed vattnets rotering (genom 
pinnens långsamma kringvridning — c:a 7 hvarf i minuten —) med 
