245 
blomställningarna någon gång kunna vara bladbärande, omtalas af HEM- 
PEL och WILHELM (Bäume und Sträucher des Waldes). I Visby har jag 
haft tillfälle att iakttaga detta på två odlade träd, det ena ett hanträd, 
det andra hufvudsakligen bärande tvåkönade blommor. Hos det förra 
befinnas tämligen ofta de två öfversta axillärknopparne vara blandade 
knoppar. Ur dem utvecklas nämligen skott, som till sin öfre del äro 
vegetativa, men i de 2—4 nedersta knoppfjällens axiller bära hanblom- 
ställningar. Efter blommornas affallande fortsätter skottet sin utveck- 
ling såsom vegetativt (5). Så är däremot ej fallet med de på motsva- 
rande sätt byggda skotten hos det hermafrodita exemplaret. Ty redan 
innan frukterna mogna, visa bladen tecken till bortdöende (6). 
Fig. 1. Ulmaus levis Pall. Vegetativflorala skott med 
kvarsittande fruktskaft. ("/1). 
Ett par yngre hermafrodita träd vid Skäggs i Veskinde socken för- 
höllo sig något olika. Genom beskärning hade grenbildningen pådrifvits 
och sannolikt äfven blomningen påverkats. I ett fall var det vegetativ- 
florala skottets öfre del uteslutande vegetativ och så kraftig, att skottet 
uppenbarligen skulle öfverlefvat fruktsättningen, om ej trädet dessför- 
innan borttagits (7). Hos de flesta skotten voro däremot såväl basen 
som spetsen rent florala, och blott vid midten funnos två eller tre par 
löfblad, hvilka vid frukternas utveckling stannade i växten och aldrig 
nådde full storlek. Dessa skott lefva blott en vegetationsperiod. — I alla 
dessa fall voro således de florala delarna förlagda hufvudsakligen till 
skottets bas i motsats till förhållandet hos F. ornus, hos hvilken förhål- 
landet normalt är det motsatta. 
Svensk Botanisk Tidskrift 1915. 17 
