416 
och omkring 0,5; mm. tjockt, blekbrunt, på öfre sidan försedt med 
en, långs rachis sig fortsättande, grund fåra, som upphör vid den 
1—2 cm. ofvan bladskaftets insertion befintliga och genom en upp- 
höjd, smal, grönaktig, ringformig list markerade leden, under hvil- 
ken bladskaftet är trindt. Det är i hela sin längd mer eller mindre 
rikligt beklädt med intill 2 mm. 
långa, flercelliga, hit och dit krök- 
ta ledhår och bär dessutom i 
nedre delen tätare, i öfre delen 
glesare ställda, intill 4 mm. 
långa, enfärgadt blekbruna, ägg- 
runda—lancettlika = fjäll, som 
hafva glest fransad kant och 
långt utdragen, hårlik spets. De 
två i bladskaftet inträdande kärl- 
knippena förena sig redan under 
leden till en i tvärsnitt njurlik, 
central sträng. Bladskifva 5—7 
cm. lång och 1,2—1,5 cm. bred, 
tunn samt nästan af samma bredd 
från basen upp emot den kort 
afsmalnande spetsen. Mindre 
ofta äro det nedersta eller de 
två nedersta primärsegmenten 
språngvis förminskade till hälf- 
ten eller tredjedelen af de öfri- 
gas storlek. Skifvan är till fär- 
gen ljusgrön med tydlig dragning 
åt gult, på undre sidan något 
blekare. Den bär synnerligast 
på undre sidan och rikligast 
Fig. I. 1. Woodsia alpina (Bolton) Gray långs rachis och sidonerverna 
från Runmarö. Foto +. — 2. Woodsia talrika, mycket små, encelliga 
alpina (Bolton) Gray var. latifolia Rosend. körtelhår samt glesa ledhår och 
AN SMIDE REON Ut UV OO fåtaliga, smala, hårlika fjäll. 
alpina X ilvensis från Runmarö. Foto 1, = Vu å 
Aldre blad äro med frånseende 
af indusiernas hårfina flikar ofta nästan glatta. Rachis är i hela 
sin sträckning gulgrön eller på äldre blad i nedre delen blekbrun, 
dess fåra grund med afrundade vallar. Primärsegmenten äro om- 
kring 12 på hvardera sidan, alternerande, sällan motsatta, men ofta 
