423 
försiggår på det af honom skildrade sättet. Att BITTER kommit 
till en annan uppfattning, beror tydligen därpå, att han ej lyckats 
få något snilt just genom själfva gonidiesträngen och följaktligen 
fålt det intrycket, att fjällen ej stode i förbindelse med moderbålens 
gonidialskikt. 
Med denna art får ej förväxlas Peltigera preåetextata (Floerk.)Zopf, 
vår andra fjälliga Peltigera-art. Bålen är hos denna betydligt större, 
närmast överensstämmande med P. canina, men vanligen af mör- 
kare brun färg. I synnerhet mot bålflikarnas kanter är den mer 
eller mindre rikligt försedd med små fjällika isidier, som i motsats 
till förhållandet hos P. lepidophora äro samlade till täta grupper 
och mer eller mindre vertikalt riktade. P. preåetextata är tämligen 
allmän åtminstone i de södra och mellersta delarna af vårt land, 
isynnerhet på mossiga block och trädrötter i löfängar och löfskogar. 
Den nordligaste plats, där jag anträffat den, är vid Handöl i Jämt- 
land. Af de svenska lichenologerna torde den i allmänhet ha an- 
setts som en obetydlig form af P. canina, från hvilken den emeller- 
tid enligt min åsikt är synnerligen väl skild. 
2. En märklig lafflora på ett upländskt spåntak. 
Att stenlafvar understundom kunna uppträda på gammalt trä, är 
ett sedan gammalt kändt förhållande, som i vårt land speciellt stu- 
derats af R. SERNANDER, hvilken i Botaniska Notiser för år 1890 
(p. 17) publicerat en uppsats med titeln »Om förekomsten af sten- 
lafvar på gammalt trä.» Denna uppsats blef inledningen till en 
polemik, som under åren 1891 och 1892 fördes i Bot. Not. mellan 
SERNANDER och T. HEDLUND, och som väsentligen rörde sig om 
den roll, som bakterier och svampmycel kunna spela vid stenlaf- 
varnas ockupering af det främmande substratet. På denna fråga 
skall jag här ej alls ingå; det torde väl i hvarje fall få anses som 
tämligen säkert fastslaget, att den faktor, som i främsta rummet 
direkt betingar stenlafvarnas uppträdande på gammalt trä, är den 
mer eller mindre intensiva impregnation af oorganiskt stoft, som 
sådant trä vanligen på ett eller annat sätt blir utsatt för. De dju- 
pare orsakerna till denna stoftimpregnations betydelse och till dess 
rätt olika verkningar vid olika tillfällen och i olika klimat, som 
SERNANDER (p. 28) framhållit, torde vara väl värda en ingående 
undersökning. Jag skall här emellertid blott kort och godt relatera 
ett nyligen af mig iakttaget fall, som synes mig värdt att nämnas 
dels på grund af det relativt stora antalet stenlafvar, dels för att 
