428 
byggda arterna ur det gamla Evernia-släktet och sammanföra dem 
till släktet Letharia (Th. Fr) A. Zahlbr., använda underligt nog 
alla för denna art kombinationen Letharia thamnodes (Flot.) Arn. 
Skall nu detta Letharia-släkte verkligen anses berättigadt, måste 
emellertid arten, då intet skäl finnes att förkasta det af NYLAN- 
DER gifna artnamnet, benämnas Letharia mesomorpha (Nyl.) Du 
Rietz. 
Från Evernia prunastri (L.) Ach., med hvilken den på grund af 
en rätt stor habituell likhet så länge varit sammanförd till en art, 
skiljes L. mesomorpha, förutom genom en del andra karaktärer, 
synnerligen lätt genom sin radiära byggnad. Vida mer olik är den 
till det yttre de båda öfriga svenska Letharia-arterna, L. divaricata 
(L.) Hue och L. vulpina (L.) Wain. 
Som förut nämndt är L. mesomorpha ej förut funnen i vårt land. 
Den af TH. M. FRrRIES i Lichenographia Scandinavica (p. 31) om- 
nämnda »accedens forma ad terram in Alvaren Oelandize» (M. 
FLoDERUS) är nämligen blott en smalflikig form af Evernia pru- 
nastri. Emellertid är det väl ganska troligt, att arten skall komma 
att påträffas på flera ställen i norra Sverige. Den är nämligen 
känd såväl från åtskilliga lokaler i Finland (på sten, TH. M. FRIES, 
Lich. Scand. p. 31) som från en, hittills opublicerad, lokal i Norge 
nära svenska gränsen, nämligen Härjehågna i Hedemarken (på björk, 
J. P. GUSTAFSSON 1895, Upsala Botaniska Museum). Utom Skan- 
dinavien är den spridd öfver så godt som hela Europas bergs- 
trakter, där den uppträder på såväl sten som barrträdsbark, samt 
i Nordamerika, Sibirien och Ostasien. 
5. Tillägg om västra Jämtlands Parmelie Hypogymnize. 
I andra häftet af Svensk Botanisk Tidskrift för år 1915 (p. 252) 
meddelade lektor G. O. MALME förekomsten af Parmelia farinacea 
Bitter var. obscurascens Bitter 1 västra Jämtland och gafi samband 
därmed en kortfattad öfversikt öfver de öfriga Parmelia-arter af 
undersläktet Hypogymnia, som han påträffat i dessa trakter. Till 
MALMES meddelande kan jag här tillägga en del iakttagelser och 
fynd, som jag varit i tillfälle att göra i samma trakter och hvilka 
bl. a. innefatta två af MALME ej anförda arter. 
Parmelia farinacea Bitter, hvilken MALME ej anträffat i Jämtland 
och för hvilken Älfkarleby är den nordligaste hittills uppgifna fynd- 
orten, fann jag sommaren 1911 på en tallstam strax nedanför Tänn- 
