438 
saknas på de många lokaler, där den normalt bort förekomma inom den 
maritima löfzonen. (Uttrycket »löfzon» är bättre än »björkzon>», som 
jag upptagit direkt efter SERNANDER). 
Att i likhet med ROMELL m. 1. m. direkt förneka den regelbundna 
förekomsten af en dylik löfzon, därför att den ej finnes utbildad på de 
trakter, där topografien ej gynnar dess uppkomst, synes mig lika barockt 
som att — utan jämförelser f. ö. — bestrida den normala existensen af 
ett björkbälte i fjällen, därför att detta lokalt saknas t. ex. på branta 
fjällaxlar. Det finnes ju äfven områden — såsom mångenstädes i Oviks- 
fjällen — där barrträd bilda trädgränsen utan att vi kunna påvisa något 
direkt samband mellan detta förhållande och traktens topografi. Äfven 
de lokala förekomsterna af barrträd utanför den marina barrträdsgränsen 
sakna ej analogier i fjällen, exempelvis tallskogen i Abiskodalen. Jag 
vill ännu en gång betona, att jag med denna hänvisning till analoga fall 
i fjälltrakterna alls ej vill supponera några gemensamma orsaker till den 
alpina och den maritima björkzonens uppkomst. 
Då jag i uppsatsen påpekade mitt intryck af att de yttre zonerna 
i skärgården voro jämförelsevis rika på nordliga och fattiga på sydliga 
arter — ett intryck, som fortsatta studier endast stärkt — skedde detta 
endast för att man ej skulle kunna anföra ett förbiseende härvidlag som 
bevis mot min uppgift, att en viss grupp sydliga och sydostliga arter 
felas under den s. k. håganivån. 
Gent emot detta mitt hufvudpåstående har ROMELL ej kunnat anföra 
ett enda faktum utom att han påträffat Campanula Trachelium nedanför 
nivån i fråga. Denna art hade emellertid inkommit i förteckningen öfver 
de »subboreala» arterna genom ett beklagligt skriffel i stället för Cam- 
panula glomerata, som åsyftats af mig. Själf sökte jag i somras kon- 
trollera riktigheten af min hypotes genom att noggrannt undersöka trenne 
ungefär likstora öar i olika delar af skärgården, nämligen Stabboö mellan 
Hufvudskär och Utö, Mörtöklubb invid Mörtö och en holme i östra delen 
af Gälnan. Två af dessa öar, Stabboö och den sistnämnda holmen, 
ligga under håganivån, Mörtöklubb öfver denna. På de två första an- 
träffades ingen bland de »subboreala» arterna, på Mörtöklubb åter ej 
mindre än 16, d. v. s. c:a 37 4 af dem, ett förvånansvärdt stort antal, 
då man betänker, hur liten ön är. De observerade arterna voro: 
Arabis sudetica Centaurea Scabiosa 
Arctostaphylos uva ursi Cynanchum Vinceloxicum 
Artemisia campestris Epipactis latifolia 
Asplenium Trichomanes Geranium columbinum 
Calamintha : Acinos Melica ciliata 
Carex caryophyllea Ophrys muscifera 
C. ericetorum Saxifraga tridactylites 
Carlina vulgaris Sedum album. 
Med tanke på det senast anförda torde man ej finna underligt, att 
jag alltjämt fasthåller vid hvad jag sagt i min förra uppsats: 
»I Stockholms skärgård finnes ett ej oansenligt antal arter, som en- 
