I02 



HALFDAN BRYN. 



M.-N. Kl. 



Tabel 49. 



Legemshøiden hos dolicho-, meso- og brachycephaler. 



Dette stemmer jo ganske vel overens med hvad jeg har fremholdt i 

 min avhandling om Trøndelagens antropologi, at der i virkeligheten ikke 

 er nogen forskjel paa legemshøiden hos mænd av forskjellige skalletyper, 

 hvis undersøkelsen foretages med den tilbørlige nøiagtighet o: ikke blander 

 sammen antropologisk uensartede distrikter. Ti hvis man det gjør, vil 

 man komme til et andet resultat. 



Hvis jeg undersøker de 3 skalletypers legemshøide i hele Møre fylke, 

 da finder jeg følgende: Dolichocephalerne 171.1 cm., mesocephalerne 170.8 

 cm., brachycephalerne 170.4 cm. 



Det synes ved første øiekast som heri maa ligge en selvmotsigelse. 

 Hvis dolichocephaler og brachycephaler i hvert enkelt herred har samme 

 gjennemsnitlige legemshøide, saa maa de vel ogsaa faa ens legemshøide 

 om man slaar alle herreder sammen. 



Det fremgaar imidlertid allerede av tabel 49, at dette ikke behøver at 

 bli tilfældet. I de 6 herreder som er medtat paa tabel 49, har, som det 

 vil sees, intetsteds dolichocephalerne overtaket i de enkelte herreder. Den 

 bitte lille forskjel som findes, gaar i disfavør av dolichocephalerne. Dolicho- 

 cephalerne er baade i Borgund, Vaagø, Sundalen, Stangvik og Ulstein 

 mindre end brachycephalerne. 



Men undersøker man nu gjennemsnitsforholdet i alle disse 6 herreder, 

 saa blir forholdet følgende: Dolichocephalerne 17 14, mesocephalerne 170.4, 

 brachycephalerne 171.1. 



Her faar altsaa dolichocephalerne ganske decideret overtaket. 



For at klargjøre forholdet endnu mere har jeg paa tabel 50 kun regnet 

 med de to distrikter som repræsenterer yderligheterne i Møre fylke baade 

 med hensyn til legemshøide og med hensyn til hodeform. 



