1920. No. 7. MØRE FYLKES ANTROPOLOGI. I29 



»Der Landkarte zufolge inüsste die Wanderung durch Kleinasien und 

 Südrussland, dann über den nördlichen Teil der Balkanhalbinsel in die 

 Donautiefländer gegangen sein. Sie breitete sich hier seitwärts und thal- 

 aufwärts aus und drang durch das Donauthal nach Süddeutschland vor, 

 um von dort Zweige in die Alpen zu entsenden. Mit der Zeit überschritt 

 der Wanderstroni die Alpen und Apenninen, kam jedoch in Italien nur 

 bis zur Mitte der Halbinsel. Dagegen überflutete er auf seinem weiteren 

 Wege gegen Westen das mittlere und südliche Frankreich. An den Pyre- 

 näen machte er Halt. Er durchschiffte nicht den Golf von Biscaya und 

 ebensowenig den Ärmelkanal. Nach Norddeutschland gelangte wahrschein- 

 lich nur ein schwächerer Seitenstrom aus dem Osten; in späterer Zeit 

 mögen auch aus Süddeutschland rundköpfige Mischlinge nach Norden ge- 

 wandert sein. Die skandinavische Halbinsel erhielt ihre wenigen Rund- 

 köpfe ursprünglich nicht über die Nord- oder Ostsee, sondern von Norden 

 her, aus Lappland, und die Lappen hängen mit der Masse zusammen, die 

 sich allmählich über ganz Russland ausgebreitet hat.« 



Ammo.n gaar altsaa ut fra som en given sak at den vestlandske 

 brachycephal er kommet til Norge nordfra — ikke sydfra. Han synes at 

 anse det som hævet over tvil at den skandinaviske halves brachycephaler 

 nedstammer fra lapper (se pag. J05 og 106). 



I sit verk »Den arktiske stenalder i Norge« kommer ogsaa professor 

 Brogger ind paa dette samme spørsmaal. »Er det et eget folk,« sier han 

 paa side 163, »som har baaret den arktisk-baltiske stenalder i Norge og 

 Sverige, og er der en etnisk forskjel tilstede mellem den arktiske og syd- 

 skandinaviske befolkning i vor nordiske stenalder, saa vil det ikke kunne 

 undgaas at vi nu spor, hvilket folk var det som bar den arktiske sten- 

 alder?^ — »Det vides ikke, at lapperne nogensinde har havt en saa utstrakt 

 keramisk industri som den der moter os i den arktisk-baltiske boplads- 

 række, heller ikke at lapperne har ridset saadanne figurfremstillinger paa 

 fjeldsider som de helleristninger vi gjennemgik fra det arktiske omraade« 

 (side 165). Det er derfor, efter det som er utviklet her, sandsynlig at den 

 arktisk-baltiske stenalder ikke repræsenterer lapperne<^ (side 166). 



Dette er jo spørsmaal som jeg ikke vover at ha den mindste for- 

 mening om. 



Det synes efter alt hvad professor Brøgger anfører, ikke meget sand- 

 synlig at den vestlandske brachycephal kan være av lappoid avstamning. 

 Arkæologiske grunde synes at tale kraftig imot en saadan antagelse. 



Professor Brogger gaar liten videre ut fra at vi her i det sydvestlige 

 Norge har to etnisk forskjellige brachycephale typer, en mørk brachycephal 

 og en blond brachycephal type. 



Vid.-Selsk. Skrifter. I. M.-N. Kl. 1920. No. 7. 9 



