I. 



I de forste tyve aar af forrige aarhundrede gjorde den kemiske viden- 

 ■skab store og hoist betydningsfulde fremskridt. 1 England opstillede Dalton 

 ^tomtheorien ( 1804—08), medens Davy lærte at kjende alkalimetallerne ( 1806) 

 og bragte klarhed over saltsyrens natur (1810— 1 1). I Frankrige opdagede 

 -Gay-Lussac lovene for gasarternes forbindelser (1809), og han fremstillede 

 •cyanet og erkjendte det som sammensat radikal (1815). I Italien lagde 

 AvoGADRO (181 i) en af de allervigtigste grundstene for den moderne 

 kemiske lærebygning, metlens denne i Sverige gjennem Berzklius fik fasthed 

 •og form ved de kemiske formler (1814) og det store arbeide om de kemiske 

 proportioner (1807 — 18). 



Fra Tyskland, som dog i en stor del af det foregaaende aarhundrede 

 gjennem grundlæggelsen av flogistonlæren havde indtaget den mest frem- 

 trædende plads i kemien, hørtes i alle disse aar intet, som er at sammen- 

 ligne med alle de nævnte arbeider af virkelig grundlæggende betydning, 

 og stilheden blev forst brudt, da Mitscherlich offentliggjorde sine under- 

 søgelser om isomorfien (1821). Imod slutningen af 18x9 omtalte Berzelius 

 forholdene i dette land, hvor han netop en tid havde opholdt sig. i et brev 

 til sin ven Dulong (1785 — 1838) i Paris. Han siger, at naturvidenskaberne 

 er faldt i søvn i Tyskland, hvor der paa den politiske horizont viser sig storm- 

 skyer, som drager alles tanker bort fra de fredelige videnskabelige sysler, 

 og hvor de unge ikke tænker paa andet end at foreberede kommende 

 i)edre tider, medens de gamle, hver efter sin personlige synsniaade, enten 

 hjælper dem eller modarbeider. Trediestanden og ungdommen overalt i 

 Tyskland er i flamme og har fattet mod ved at se hen til Frankrige, hvor 

 tilstanden er bleven saameget bedre. Men i al denne gjæring, skriver han 

 videre, finder man dog af og til nogen, som holder paa med sine under- 

 søgelser og raaber noli turbare circulos. Den sidste bemærkning sigter til 

 Mitscherlich, medens de øvrige giver et billede av forholdene i Tyskland, 

 saaledes som de artede sig for Berzelius. 



Billedet er i flere henseender rigtigt. Efter frihedskampene raadede der 

 blandt den tyske ungdom en mægtig national begeistring, man vilde komme 

 bort fra den udenlandske aandsretning, som saalænge havde været herskende, 

 og tanken om det tyske folks gjenfødelse til en virkelig national enhed 

 gjorde sig stærkt gjældende, navnlig hos den akademiske ungdom. Litera- 

 .turen, som ikke fandt værdige emner i samtiden, gik tilbage til de svundne 



