TH. HIORTDAHL. M.-N. Kl. 



tider og forherligede det tyske folks kraft og storhed i middelalderen, og 

 spaaede om dets høie kald i kommende tider. Bevægelsen kunde vel en 

 tid udarte til ligefrem efterligning av middelalderens raa plumphed i det 

 daglige liv, men den havde dog en sund livskraft, og den formaaede at 

 virke befrugtende paa videnskaben. Man forskede omhyggeligt i Tysklands 

 fortid, granskede dets forskjellige institutioner, samlede og bearbeidede dets 

 forskjellige maalforer — det var idetheletaget en frugtbar tid for de saa- 

 kaldte aandsvidenskaber, historie, sprogvidenskab, retsvidenskab og navnlig 

 for filosofien, hvor Tyskland har store navne at opvise fra denne tid. 



Anderledes med naturvidenskaberne. Under romantikernes digtning 

 og filosofernes abstraktioner, som fyldte alles sind, var det ligesom virke- 

 lighed og kjendsgjerninger var komne ud af kurs. Men det er netop 

 disse, som er grundlaget for al naturforskning. Hvad kemien angaar, saa 

 varden bleven taget under behandling af romantikens filosofer, naturfiloso- 

 ferne, — aandrige mænd, som forstod sig paa alt mellem himmel og jord 

 — kun ikke paa kemi. Berzelius har ganske ret i at den sov. 



Han vidste endnu ikke, at der i den tyske kemis stille og døde tid var 

 vokset op en ung mand, som skulde vække den. Denne unge mand var 

 født paa den tid, Berzelius begyndte sin videnskabelige lobebane, og 

 han traadte frem netop som denne havde bragt opførelsen av kemiens 

 læreb3^gning til en første afslutning. 



Justus Liebig blev født 12te mai 1803 i Darmstadt, hvor hans far 

 drev handel med farvevarer, for hvis tilberedning han havde indrettet sig 

 et lidet laboratorium. Da gutten begyndte at vokse til, lod hans far ham 

 hjælpe sig i laboratoriet og hente kemiske værker hjem fra hofbibliotheket. 

 Han havde megen interesse for sin fars arbeide, og han læste uafladeligt i 

 bøgerne, for hvilke han — som han selv siden har fortalt» — fik en saa- 

 dan lidenskab, at han blev ganske ligegyldig for alt andet, som ellers pleier 

 at interessere børn i hans alder. De forsøg, han havde læst om, søgte 

 han at eftergjøre i laboratoriet, og han gjentog hvert af dem, indtil 

 han var blven ganske fortrolig med de optrædende fænomener og ha\de 

 iagttaget dem fra alle sider ^ Han benyttede enhver anledning til at se og^ 



^ LiEBiGS autobiografiske optegnelser, som her er benyttet, blev først ofl'entliggjort i 1E91; 

 de var ikke fuldstændigt bevarede. Henimod en snes aar efier fandt hans ældste søn et 

 løst blad, som efter pagineringen hørte til begyndelsen. Det er kun et brudstykke, men 

 det fortjener at gjengives, fordi det giver en forestilling om, hvad der beskjæftigede guttens 

 tanker: — — ^ den smeltede talg blev opsuget av vægen og kom ud gjennem dens 

 huller, hvorved den blev til den lysende damp, som er omgivet av en søm, og hvorledes 

 spiritusen i en lampe eller kaffemaskine, og ligesaa svovlet i en svovlstikke blev for- 

 tæret ligesom talgen, og hvorledes jeg i mit barnlige sind gjorde mig alskens tanker 

 om, hvad der var bleven af den opbrændte talg, spiritus eller svovl; thi at der maatte 

 blive noget deraf syntes mig at være en selvfølgelig sag — — — . 



