TH. HIORTDAHL. M.-N. K!.. 



Der var nu ikke raad for andet end at lade ham faa lov til at følge sit 

 kald, og høsten 1820 drog han til det nyligt oprettede universitet i Bonn^ 

 hvor K. W. G. Kastner (1783 — 1856) var professor i kemi, og da denne 

 kort tid efter modtog en kaldelse til universitetet i Erlangen, fulgte hans 

 unge elev ham did. Kastner var en naturfilolog og polyhistor, som i sin 

 tid nød megen anseelse, men som neppe virkelig har været kemiker. Liebig 

 har senere fortall om hans forelæsninger, at de manglede orden og logisk 

 sammenhæng, og som exempel paa hans opfatning af naturfænomenerne 

 har han bl. a. meddelt følgende. Kastner mente, at det »var klart, at 

 maanen havde indflydelse paa regnet, thi naar den kommer tilsyne, hører 

 regnet op«. Det vilde naturligvis, siger Liebig, være altfor plumt i saa 

 aandrige forelæsninger at komme med den ganske ligefremme forklaring, 

 at naar regnet ophører, bliver luften igjen saa klar, at man kan se maanen. 

 Liebig lærte neppe noget af Kastner; han havde fulgt denne til Erlangen 

 for at faa lære mineralanalyse, men det blev ikke noget af, da læreren 

 ikke forstod sig paa det. — En høit anseet universitetslærer i Erlangen 

 var den berømte naturfilosof og metafysiker F. W. J. v. Schelling (1775 — 

 1854), som betragtede de kemiske fænomener som virkninger av en strid 

 mellem stofternes tiltrækkende og frastødende kræfter. Hans glimrende og 

 aandfulde foredrag rev vistnok Liebig med sig en tid; men det varede ikke 

 længe, før denne, som allerede sad inde med en ganske betydelig kemisk 

 læsning, fik øinene op for, at læreren ikke havde tilstrækkelige kundskaber, 

 om han aldrig saa smukt forklarede naturfænomenerne ved at indklæde 

 dem i analogier og billeder. 



Blandt Schellings tilhørere var ogsaa digteren grev August v. Platen 

 (1795 — 1835), der sluttede sig til Liebig, hvis ualmindelig vakre ungdomme- 

 lige skikkelse havde gjort det allerstærkeste indtryk paa hans for saadant 

 saa modtagelige natur. De var en kort tid meget sammen, men mødtes 

 ikke senere i livet, om de end holdt venskabet vedlige gjennem brev- 

 veksling. 



I studenterdagene kunde nok det varme ungdomsblod en enkelt gang 

 bruse over — Liebig fik 3 dages arrest for optøier nytaarsnatten — men 

 han tabte aldrig sit maal og sin livsopgave af sigte. Da han engang fik 

 anledning at besøge en kemisk fabrik, saa han paa alting og forhørte sig 

 saa nøie, at den endnu ikke iS-aarige student kunde sende sin far en hel 

 del oplysninger, som kom til nytte i bedriften hjemme. Han arbeidede 

 ihærdigt paa at tage igjen, hvad han under sin uheldige skolegang havde for- 

 sømt i almendannelse, og han slog sig sammen med nogle kamerater til 

 en liden fysisk-kemisk klub. Under sit ophold i Erlangen fik han offentlig- 

 gjort sin første afhandling; den staar i Buchners Repertorium og om- 



