8 TH. HIORTDAHL. M.-N. Kl. 



ham om hans forhold og fremtidsplaner, og tilslut bad ham spise middag 

 hos sig dagen efter. Liebig, som havde generet sig for at spørge, hvem 

 han var, henvendte sig til de faa endnu i salen tilbageblevne for at faa 

 vide det, men der var ingen, som kjendte ham. Den unge mand maatte 

 saaledes gaa glip af indbydelsen, og det var først dagen efter, at han fik 

 vide, at det var Alexander v. Humboldt. Denne høit anseede og indflydel- 

 sesrige videnskabsmand havde fattet interesse for ham og anbefalede ham til 

 Gay-Lussac, som fandt Liebigs undersøgelser af den bet3^dning, at han 

 ikke blot optog ham paa sit laboratorium, men ogsaa foreslog ham, at de 

 i fællesskab skulde arbeide videre sammen. I en afhandling, som de frem- 

 lagde i marts 1824, kunde de saa definitivt faststille knaldsølvets og knald- 

 syrens sammensætning. I dette samarbeide med den store franske kemiker 

 havde nu Liebig faaet opfyldt sit ønske, at finde en lærer, som kunde ind- 

 føre ham i exakt videnskabelig forskning. Gay-Lussac paa sin side havde 

 snart erkjendt, hvad der boede i hans unge medarbeider, og han bad 

 V. Humboldt, med hvem han var forbunden i nært venskab, om endelig 

 at hjælpe Liebig til en passende akademisk stilling. 



Efter at være vendt hjem fra Paris indsendte nu denne, idet han ud- 

 talte sin varme tak for den understøttelse, han havde modtaget, en ansøgning 

 om ansættelse som offentlig lærer i kemi ved universitetet. Hans indfly- 

 delsesrige velynder v. Humboldt anbefalede ham paa det mest indtrængende 

 hos regjeringen, og allerede 26de mai 1824 blev han, uden at fakultetets 

 betænkning havde været indhentet, udnævnt til extraordinær professor i 

 filosofi ved det storhertugelige universitet i Giessen. Han var da 21 aar. 



II. 



Denne nye professor, som ikke havde nogen examen og ikke var 

 ældre end studenterne, og som uden videre pludselig blev kastet ind — 

 det var haardt at gaa paa for det gamle universitet, og han blev heller 

 ikke egentlig modtaget med aabne arme. ~ Smaat var det ogsaa med ham; 

 gagen (300 fl.) var ikke at leve af, isærdeleshed da han selv maatte betale 

 saagodtsom alt, han brugte til sit arbeide. Han maatte endnu faa hjælp 

 hjemmefra, og engang han var nogle dage hjemme i Darmstadt, var han 

 saa daarligt stillet, at hans far maatte give ham 5 fl. i lommepenge. Han 

 var endnu kun extraordinær. 



Den ordinære professor i kemi og mineralogi var siden 1819 W. L. 

 Zimmermann, en naturfilosof, som oprindelig havde været theolog. Som- 

 meren 1825 omkom han ved et ulykkestilfælde, og Liebig indsendte da sin 

 ansøgning om den ledigblevne stilling som Ordinarius. Det viste sig nu, at 



