1920. No. 8. JUSTUS LIEBIG. 21 



indgang til den rigtige vei, liar man altid grund til at være tilfreds, selv 

 XDm man er sig bevidst, at omraadet er uudtommelig stort. — Resultatet var, 

 at bittermandelolie og benzoesyre tilligemed en del nyfremstillede, hidtil 

 ukjendtc derivater grupperer sig om en eneste forbindelse, som uforandret 

 bevarer sin natur og sammensætning, naar den forener sig med andre 

 stoffer. Paa grund af denne bestandighed antog de den ovennævnte for- 

 bindelse som et »sammensat grundstof«, radikalet benzoyl, C14H10O2 (med 

 vore atom vægter CyHr.O): 



Hittermandelolie C7H0O . II. 

 Benzoesyre C7H0O . OH. 



Benzoylklorid C7H0O . Cl. 

 Benzamid C-,H:.0 . NHo o. s. v. 



Da Berzelius fik meddelelse herom, sendte han straks et brev, som 

 blev indtaget i annalerne umiddelbart efter afhandlingen; det er dateret 

 2den september. Resultaterne fandt han var de vigtigste, som man hidtil 

 havde opnaaet i den vegetabilske kemi, og efter de fremlagte kjendsgjer- 

 ninger kunde han ikke længere holde paa den mening, han før havde 

 havt, at radikalerne ikke kunde indeholde surstof. 



Han forsøgte endnu i samme brev at anvende de vigtige resultater 

 paa en anden gruppe af organiske forbindelser, alkohol og æther samt 

 deres derivater, og henviste til Dumas og Boullays arbeide (1828) om 

 de sammensatte æthere og deres fuldstændige analogi med saltene. Som 

 alle disse forbindelsers fælles radikal havde de antaget den oliedannende 

 gas, og de mente, at denne i de sammensatte æthere spillede rolle 

 som et stærkt alkali, nærmest som ammoniak. Berzelius havde vistnok 

 fire aar iforveien stillet sig ret kjøligt til dette ai beide, men nu gik han 

 tilbage til det, og gav radikalet navnet œtlicriii C^H^ = Æ (med vore 

 formler C2H4) : 



C2H4 -f HoO, alkohol. 

 2 C2H4 -h H2O, æther. 

 C2II4 + HCl, saltæther (æthylklorid). 



Den ellers saa konservative Berzelius, som nødigt pleiede at antage 

 noget nyt uden efter indgaaende prøvelse, havde nu øieblikkelig — som 

 man ser af tidsangivelsen ovenfor — og ubetinget sluttet sig til den nye 

 lære om benzoyl, og erklærede sig enig i, at dette radikal maatte inde- 

 holde surstof. 



Men det som kommer saa braat, gaar gjerne hurtigt bort. — Han 

 havde jo i sin begeistring for benzoyl ligefrem overseet og glemt sit 

 kjæreste barn, den elektrokemiske dualisme, og det varede ikke længe, for 

 barnet begyndte at skrige. Og nu kom han at tænke paa, at theorien for- 



