1920. No. 8. JUSTUS LIEBIG. 23 



konstruerede ciet kjøleapparat, som man fremdeles pleier at benævne efter 

 ham, om man end senere har fundet, at h'gnende har været anvendte før. 



Da LiEBiG og Wühler offentliggjorde afhandlingen om benzoesyrens 

 radikal, vidste de ikke, om bittermandelolien, som havde været deres ud- 

 gangspunkt, indeholdes færdigdannet i mandlerne, eller om den først dan- 

 nedes under fremstillingsprocessen, og de havde heller ikke den gang be- 

 skjæftiget sig med dette spørsmaal. Det var imidlertid stadigt i deres 

 tanker. 1 1836 fandt Wühler, at olien var et produkt af det i mandlerne 

 indeholdte amygdalin, som for ikke lang tid siden var bleven fremstillet af 

 R031QUET og Boutrgn-Charlard. Han skrev saa til Liebig, at han i lang 

 tid havde gaaet omkring dette spørsmaal som en æggesyg høne, men nu 

 havde han netop lagt ægget, og saa vilde han kagle. Han bad vennen 

 blive med i arbeidet, og de paaviste (1837), at amygdalinet ved emulsin 

 spaltes til bittermandelolie, blaasyre og sukker; emulsinets virkning sam- 

 menlignede de med virkningen af gjær paa sukker, som Berzelius kort 

 tid forud havde tilskrevet en eiendommelig kraft, den katalytiske kraft. 



De to venners næste fællesarbeide var den store afhandling om urin- 

 syrens natur (1838). Efter det kjendskab, de havde til denne substants, 

 som de begge alt tidligere havde beskjæftiget sig noget med, maatte de 

 antage, at urinsyren er en forbindelse af urinstof med forskjellige andre 

 stoffer, og deres undersøgelser gik derfor ud paa ved oxyderende spalt- 

 ning at frigjøre de sidstnævnte. Det lykkedes dem paa denne vei at frem- 

 stille en stor mængde nye forbindelser, som alle blev analyserede. En- 

 hver kemiker kjender saavel parabansyren som de øvrige ureider, som 

 ved denne leilighed blev opdagede, og som længe gav kemikerne stof til 

 arbeide. \'i vil derfor ikke gaa nærmere ind paa dette, men alene tilfoie, 

 at undersøgelsen ogsaa var af betydning for det kemiske arbeides teknik. 

 Det var her, man første gang — efter hvad A. W. Hof.m.an.n har oplyst — 

 anvendte den nu aldeles uundværlige arbeidsmethode, ophedning i tilsmel- 

 tede rør. — Ved kvælstofbestemmelsen i murexid, hvor dannelse af kvæl- 

 stofoxyd ikke stod til at undgaa, blev der anbragt et lag af metallisk kobber 

 forrest i forbrændingsrøret, en fremgangsmaade, som blev dem foreslaaet af 

 den for sine thermokemiske arbeider siden saa berømte Hess i St. Petersburg. 



Denne beretning om de expérimentale arbeider i 30-aarene er ikke 

 helt fuldstændig, men vi har kun villet medtage det vigtigste. Det bør 

 dog tilføies, at Liebig i disse aar havde forskjellige sammenstød, ikke 

 mindst med Du.mas; han paaviste unøiagtighederne og manglerne ved 

 dennes bearbeidelse af de opdagede stoffer, og han sj'ntes idetheletaget, 

 at den gode kemis tid i Frankrige var ophørt, og at de franske kemikere 



