30 TH. HIORTDAHL. M.-N. Kl. 



Vi ved alle, at denne forudsigelse snart gik i opfyldelse ^ der gik 

 ikke stort mere end en halv snes aar hen, før to af hans tidligere elever, 

 A. WuRTZ {1817 - ]884J og A.W. Hofmann (1818— 1892), fremstillede baade 

 methylamin og æth3'lamin. 



Under arbeidet med de flerbasiske syrer havde det været Liebig saart 

 at tænke paa, at det maaske vilde føre til at forstyrre hans gode forhold 

 til Berzelius. Denne havde allerede, da han blev bekjendt med Liebigs 

 og Dumas' første foreløbige meddelelse, r\'stet paa hovedet, og i aarsberet- 

 ningen for 1837 givet dem en lempelig advarsel; men da Liebig trods 

 denne offentliggjorde den afhandling, hvis vigtigste punkter vi ovenfor har 

 gjengivet, blev han alvorligt fortørnet. Brevvekslingen hørte nu op en tid, 

 men den blev gjenoptaget af Berzelius 1839. I et af de breve, som ved 

 denne tid blev vekslet mellem dem, skrev Liebig bl. a: Jeg er bedrøvet 

 over. at jeg er bleven Din modstander i disse videnskabelige spørsmaal. 

 Men jeg ved, at alle store spørsmaal først bliver klarnede gjennem kamp. 

 Saa ligegyldigt det end kan være for selve videnskaben, hvem det er, som 

 kommer sandheden nærmest, saa er det langtfra ligegyldigt for menne- 

 skene; vi ser det i politiken, og vi ser det i kemien, hvor modsatte me- 

 ninger skiller menneskene. For vort vedkommende skal det ikke være 

 saa. Jeg er Din trofaste allierede i et ikke mindre vigtigt spørsmaal, 

 om existencen af organiske oxyder, og nu er jeg Din modstander. Hvor- 

 for har skjæbnen ikke villet, at jeg skulde staa ved siden af Dig, kjære 

 faderlige ven! Men jeg kan ikke andet. — Vor uenighed gjælder prin- 

 ciper; Du vil opretholde det bestaaende, jeg vil gjøre det bestaaende 

 fuldkomnere. uddanne det mere. De principer, Du har opstillet i den 

 theoretiske kemi, har i mange aar været de ledende for os alle, hele lære- 

 bygningen hviler paa det grundlag, Du har lagt. Din stærke haand har til- 

 hugget og lagt hver eneste sten, og indtil en vis hoide har Dit fundament 

 været stærkt nok, men ikke til en høide uden grænse. Eftersom bygningen 

 vokser op i høide, maa grundlaget forstærkes; der maa sættes bærepiiler 

 og jernanker, men disse liker Du ikke, fordi de ikke tager sig ud paa Diti 

 bygning. Men symmetrien vil alligevel af sig selv komme frem, thi fun- 

 damentet Du lagde, er uforgjængeligt. 



Berzelius var nu kommen i den alder, hvor det stærkt konservative 

 drag i hans natur beg3'ndte at gjøre sig mere og mere gjældende. Han 

 havde i sin ungdoms og manddoms kraft selv opført den solide lærebyg- 

 ning, hvorpaa hele kemien nu hvilede. Og han var bleven saa vant til at 

 være den første autoritet, at han ikke var langt fra — det viser mange af 

 hans udtalelser — at betragte dette sit værk som den engang for alle 



