46 TH. HIORTDAHL. M.-N. Kl. 



Jeg har i denne bog, siger forfatteren, søgt at fremhæve fysologiens 

 og kemiens si<jæringspunkter, og at antyde de steder, hvor begge viden- 

 skaber griber ind i hinanden. Bogen indeholder endel opgaver, saaledes 

 som vor tids kemi stiller dem, og endel slutninger, som efter kemiens 

 regler fremgaar af erfaringerne. 



Første del omhandler den kemiske proces med aandedræt og ernæring. 



Saavel i et d3'rs æg som i en plantes frø ligger der en hvilende kraft, 

 som, naar ligevægten ophæves ved forskjellige ydre betingelser, ytrer sig 

 i en række af formdannelser, som, om de end undertiden kan afgrænses af 

 rette linier, dog er absolut forskjellige fra de former, i hvilke de krystalli- 

 serede mineraler optræder. Denne kraft kaldes livskraften. 



En plantes vækst betinges af en dekomposition, som foregaar i visse 

 plantedele ved lysets og varmens indvirkning. Det er kun anorganiske 

 materier, som undergaar denne dekomposition, og hvis man med flere ud- 

 mærkede mineraloger vil regne luften med til mineralriget, kan man sige, 

 at plantens livsvirksomhed bevirker mineralets forvandling til en levende 

 organisme. 



Plantefysiologernes iagttagelser og kemikernes undersøgelser har ført 

 bevis for, at en plantes udvikling er afhængig af en udskillelse af sur- 

 stof, som kommer fra bestanddelene af dens næringsmidler. 



I ligefrem modsætning til plantelivet ytrer dyrelivet sig i en uafladelig 

 optagelse af og forbindelse med luftens surstof med visse bestanddele af 

 dyrelegemet. 



Medens ikke nogen del af et organisk væsen kan tjene som næring 

 for en plante, uden at den ved forraadnelse er overført til anorganisk 

 stof, saa maa dyrene til næring og udvikling have høiere organiserede 

 atomer. Dyrenes næringsmidler er under enhver omstændighed dele af 

 organismer. 



Disse næringsmidler undergaar i dyreorganismen en række foran- 

 dringer, hvorved de enten tjener til at forøge deres masse (ernæring) 

 eller til at erstatte opbrugt stof (reproduktion), eller de tjener til at frem- 

 bringe kraft. 



Naar man betegner optagelsen af næring som den ene betingelse for 

 livet, saa er den anden betingelse den uafladelige optagelse af surstof fra 

 luften. Enhver vital virksomhed udspringer fra vekselvirkningen mellem 

 luftens surstof og næringsmidlernes bestanddele, og dens aarsager er, 

 under medvirkning af livskraften, alene kemiske kræfter. 



Vekselvirkningen mellem næringens bestanddele og det ved blod- 

 cirkulationen i legemet udbredte surstof er kilden til den dyriske varme. 



