1920. No. 8. JUSTUS LIEBIG. 



omarbeidet den noget sendte han saa afhandlingen til Liebig, og denne 

 forstod med en gang dens store betydning og lod den straks trykke i 

 sine Annalen. Derved fik Lieuig klarhed over de spørsmaal, han længe 

 havde gaaet og tænkt paa. 



LiEBiGS resultater er selvfølgeligt gjennem aarene blevne berigtigede 

 og modificerede, men de store træk i dem gjælder fremdeles i den mo- 

 derne fysiologi. Og det er almindelig erkjendt, at denne videnskabs 

 raske fremskridt og udvikling i de paafølgende aar i det væsentlige 

 skyldes ham. 



Havde Bkrzelius været misfornoiet med agrikulturkemien, saa blev 

 han det i endnu høiere grad med dyrekemien, som han, allerede for bogen 

 udkom, kjendte noget til fra meddelelser i Annalerne. Mans tanker om 

 L1EBIG i disse aar har man nylig faaet nogle oplysninger om i hans brev- 

 veksling med hollænderen Mulder, som Söderbaum har udgivet 1916, 

 bl. a. ved et brev fra mai 1842, hvor han taler om den ulyksalige fysio- 

 logi i Giessen. Jeg er virkelig bange for, siger han her, at den stakkels 

 LiKBiG holder paa at blive sindsforvirret. Hans ræsonnerende arbeider i de 

 sidste aar viser en usund ophidselse af hans aand, og han skriver ting, 

 som ikke noget menneske med forstandens fulde brug vilde kunne skrive. 

 De skal se, det vil ikke vare længe, før han bliver erklæret for aldeles 

 gal. Jeg har skrevet til ham og raadet ham til at tage sig fri en tid, 

 reise til bad eller komme og besøge mig for at gjenvinde sin sindslige- 

 vægt. — Aaret efter skrev han videre, at han nu, da han arbeider med 

 aarsberetningen for 1842, har maattet læse dyrekemien, som han kun 

 havde løbet overfladisk igjennem. Du store gud, for noget vrøvl, for en 

 uvidenhed i den anatomiske fysiologi. — I den nævnte aarsberetning tak- 

 kede han LiKBiG for at have tilegnet ham sin bog, men han maatte sige, 

 at hans anskuelser i dyrefysiologien var meget afvigende fra dennes, 

 og han fremhævede særligt, at man i videnskaben maa gjøre forskjel 

 imellem det paalidelige, det faktiske, og det sandsynlige, probabiliteterne. 

 Han talte om kemikere, som uden solide anatomiske og fysiologiske kund- 

 skaber i raske træk tegnede livsprocessens kemiske fænomener; denne 

 lette art fysiologi, som laves ved skrivebordet, er saameget farligere, 

 som den er udført med megen aandrighed. Liebig forsøgte i breve at 

 gjøre modforestillinger, men forgjæves. Han havde gjort, siger han. alt 

 muligt for at undgaa offentlig strid, men var nu bleven nødt til at for- 

 svare sig. Han gjorde dette i en opsats i Annalen for 1844, Berzelîus 

 und die Probabilitatstheorien. Dermed var bruddet blevet definitivt, og de 

 forsøg, som fælles venner gjorde for at forsone dem, førte ikke til noget. 



