1920. No. 8. JUSTUS LIEBIG. 55 



var mindst 5 led. som manglede i ligningen, og efter denne skulde mængden 

 af det dannede leucin udgjore 30 pet., medens man i virkeligheden kun faar to. 



Naar saadanne urigtige methoder og undersøgelsesmaader endnu slutter 

 sig til urigtige theoretiske anskuelser, som forsvares med en haardnakket 

 heftighed, der netop afgiver maal for deres svaghed, saa bliver forsøgs- 

 feltet en tumleplads for egoistiske lidenskaber, og der kan ikke blive tale 

 om noget fremskridt. 



I selve afhandlingen om kjødvædsken, som følger umiddelbart efter, 

 omtales først den sure reaktion, som man iagttager hos kjødet af nyligt 

 slagtede dyr, og hvis aarsag man ikke kjendte. Berzelius havde ment, at 

 den maatte skrive sig fra melkesyren, men ikke kunnet paavise den med 

 sikkerhed, idet denne syre overhovedet endnu var lidet kjendt. Liebig havde 

 kort tid iforveien ladet udfore analyser af melkesyren og dens salte, og 

 han fandt, at den i kjødvædsken indeholdte syre stemmede med disse ana- 

 lyser, med undtagelse af kalk- og zinksaltene, som viste et fra den almin- 

 delige melkesyre forskjelligt indhold af krystalvand; han antog, at denne 

 forskjeT maatte tilskrives de noget forskjellige omstændigheder, under hvilke 

 saltene havde udkrystalliseret. Han lod derfor analysen gjentage; men det 

 viste sig, at der er en konstant forskjel mellem de nævnte salte hos den 

 almindelige melkesyre og kjødmælkesyren. Dette lod sig ikke forklare paa 

 den tid, da man endnu ikke havde nogensomhelst forestilling om stereo- 

 isomere substantser. — Den allerede af Chevreul (1835) fundne karakteri- 

 stiske kjødsubstants kreatin blev nu ogsaa fremstillet og analyseret af 

 LiKBiG, som ogsaa opdagede kreatinin, og videre sarkosin og inosinsyre. 

 — Fremdeles gav han meddelelse om den rigtige behandling af kjød, ved 

 saltning, kogning eller stegning, samt fremstillingen af kjødsuppe og kjød- 

 extrakt. Ellers gjorde han opmærksom paa, at han ikke betragtede sin 

 afhandling som nogen fuldstændig udredning, men alene som en begyn- 

 delse til et fuldkomnere arbeide. 



Der blev ogsaa i tiden fra slutningen af 30-aarene til henimod slut- 

 ningen af 40-aarene i laboratoriet i Giessen udført en stor mangfoldighed 

 af fysiologisk-kemiske arbeider, navnlig om fedtarter, urin og galde. Det 

 vilde blive for vidtløftigt at gaa nærmere ind paa disse; maaske burde dog 

 nævnes amerikaneren E. N. Horsfords analyser til bestemmelse af forskjel- 

 lige substantsers næringsværdi og F. U.ngers opdagelse af guanin — Her 

 kan det ogsaa nævnes, at Liebig efter Berzelius' død (1848) bestemte sig 

 til i forening med H. Kopp (1807 — 92) at udgive en Jahresbericht über die 

 Fortschritte der Chemie, for ikke at lade Berzelius' aarsberetninger falde 

 i andre eller daarligere hænder. Han deltog i redaktionen en halv snes 

 aar, og blev avløst af Will. 



