I920. No. 8. JUSTUS LIEBIG. 57 



1849 udført adskillige betydelige arbeider af Likbigs elever; blandt dem 

 turde især nævnes englænderen B, C. Brodie's (1817 — 80) undersøgelse af 

 voksarterne samt det grundlæggende arbeide 'om galdens bestanddele af 

 Adolph Strecker (1822 — 71), som nogle aar efter (1851) blev Thaulows 

 efterfølger her ved universitetet, hvor han virkede henimod ti aar. 



Ovenpaa Giessenerlaboratoriets store produktivitet i slutningen af 40- 

 aarene fulgte i de første af 50-aarene, om ikke stilstand, saa dog en mærk- 

 bar tilbagegang. Imidlertid udarbeidede Liebig i disse aar forskjellige ana- 

 lytiske methoder, bestemmelsen af surstofindholdet i luften ved pyrogallus- 

 syre, samt den bekjendte maalanalytiske bestemmelse af blaasyre. 



Liebig havde i juni 1850 atter været i Frankrig for at overvære ind- 

 vielsen af Kuhlmanns fabriker i Lille. Han havde haabet der at trætte 

 de franske kemikere og igjen komme paa god fod med Paris, og det lyk- 

 kedes ham ogsaa atter at komme til den bedst mulige forstaaelse med 

 Dumas. Han tilbragte sommeren ved et bad, men da han kom tilbage til 

 dessen, likte han sig ikke. Saalænge han havde været fraværende, skrev 

 han til Wöhler, havde han havt det godt i alle dele, god sovn og god 

 appetit, men da han kom hjem, havde han mistet baade søvn og fordøielse. 

 Beskjæfti gelsen med eleverne paa laboratoriet, som før var ham en glæde, 

 var nu bleven ham en virkelig plage; bare de spurgte ham om noget, blev 

 han ganske elendig — altsaa aldeles som for fem aar siden, da han var 

 kjed af skolemesteriet. 



Aaret efter, forsommeren 1851, kaldte den badenske regjering ham 

 til Heidelberg som L. Gmelins efterfølger, og tilbød ham en betydeligt 

 høiere gage og et nyt laboratorium med rigelige "aarspenge. Han havde 

 ikke megen lyst til at modtage kaldelsen, men vilde ialfald benytte den 

 som anledning til hos den hessiske regjering at forsøge udvirket noget til 

 fordel for universitetet i Giessen; han gjorde opmærksom paa, at den 

 naturvidenskabelige undervisning burde forandres, at flere af instituterne 

 burde have større aarspenge, ligesom han ogsaa henstillede til regjeringen 

 at bevirke gagetillæg til endel af hans kolleger og endelig fremholdt nod- 

 vendigheden af at bygge et nyt væksthus. Han bad ikke om noget for 

 sig selv, men kun om, at en sum, der svarede til den ham tilbudte gagefor- 

 høielse. maatte bruges til at støtte de lærerkræfter, som virkede sammen 

 med ham, og han fremhævede særligt, at Buff, som hørte til Tysklands 

 mest berømte fysikere, aldrig havde faaet sin gage forhøiet. Tiden gik, 

 uden at han fik noget svar paa denne henvendelse, og da han i august 

 skulde reise til England, syntes han ikke det gik an at lade Heidelberg 

 vente længere. Han bestemte sig til at give afslag og meddelte sin 

 regjering, at han havde gjort dette i tillid til, at han kunde faa sine ønsker 



