| 
| 
OO EE Sd à : 
1906. No. 1.  HUICHOL-INDIANERNES ORNAMENTIK. 3 
faaet en ligesaa fremtrædende plads som dyremotiver. Jeg bruger udtrykket 
»ornamentik«, skjønt jeg er i tvil, om der findes noget saadant som orna- 
mentering blot og bart for pyntens skyld hos huicholerne, eller, for den 
sags skyld, hos nogetsomhelst primitivt folkeslag. Heller ikke kan man 
forklare primitive mønstre som et tilfældets værk alene; og man kan ikke 
fortolke et ornamentmotiv ved at gjætte sig til dets betydning efter det 
civiliserede menneskes tankegang; thi vi maa altid erindre, at naar man 
fortolker primitive symboler og mønstre, er det saagodtsom aldrig den 
forklaring, som først frembyder sig, der er den rigtige. 
Et motiv kan i tidens løb komme til at blive i den grad stiliseret, 
at et civiliseret menneske ikke vil være istand til at gjenkjende den gjen- 
stand, som kunstneren vilde gjengive, medmindre indianerne selv tolker 
det for ham. Selv om den oprindelige betydning af et hvilketsomhelst 
bestemt mønster skulde være glemt, saa holder ikke destomindre troen 
paa dets virkningsfuldhed sig, og mønstret bliver derfor bibeholdt. 
Naar man ser over en række af huicholmønstre, kan man ikke und- 
gaa at lægge mærke til, at der neppe findes to mønstre, som er ganske 
lige. Dette er karakteristisk for indianernes kunst. For en stor del afhæn- 
ger naturligvis denne variation i mønstret af kunstnerens dygtighed og 
fantasi. En medvirkende aarsag dertil maa ogsaa søges i størrelsen og 
formen af den gjenstand, der skal ornamenteres. I meget smale belter 
og baand maa saaledes mønstret trykkes sammen, saa det faar et forandret 
udseende. Saa kan det igjen hænde, at en kvinde, altid paa jagt efter 
et nyt mønster, der tiltaler hende mere end det hun har, efterligner et 
som hun finder benyttet af en veninde. 
De gjenstande, som huicholerne kjøber hos mexikanerne, og som er 
af ganske stor betydning for stammens kunstindustri, er væsentlig grovt 
bomuldstei (sp. manta), naaler og traad, rød flanel, perler, kulørte lomme- 
tørklæder, uldgarn og fyrstaal. Sammen med det fremmede materiale har 
der indsneget sig en svag fremmed indflydelse i mønstrene, som dog i det 
væsentlige har holdt sig uberert!. Nogle nye motiver er kommet til, som 
1 Den tvehovedede ørn, beskrevet og afbildet paa side 31, er saaledes efter min mening af 
indiansk oprindelse. 
Dobbeltørnen er ikke original i Europa. Den brugtes af Hittiterne i Lilleasien 
for over 3000 aar siden. Se dr. Leopold Messerschmidt, The Ancient Hittites, Smith- 
sonian Report 1903, side 699: »Den hyppig forekommende tvehovedede ørn er. . 
specielt merkværdig, fordi den danner et direkte forbindelsesled mellem nutid og hittitisk 
oldtid, thi den osterrigske dobbeltern er laant fra den sidste. Den var først adopteret 
i Orienten af Seljuk sultanerne (i aaret 1217) og overførtes fra dem gjennem de tyske 
keisere, idet den først forekommer i deres vaabenskjold : 1345.« 
Se ogsaa Oriental Elements of Culture im the Occident by dr. George Jacob, 
Smithsonian Report 1902. side 513: »Den tvehovedede ørn er, som vel bekjendt, hittitisk.« 
