16 A. W. BROGGER. M.-N. KI. 
5. Det er imidlertid på en måde forståeligt, at disse punkter for dr. 
H. ikke spiller den rolle, som de fra strengt arkeologisk standpunkt må 
gjøre. Det er dr. Hansens typologiske forudsætninger, jeg her tænker på. 
Allerede i mit skrift »Øxer av Nøstvettypen< p. 4 har jeg gjort opmerksom 
herpå; p. 128 og andre steder i Landnåm regner dr. Hansen til Nestvet- 
typen R. 8, 12 og 11 foruden R. 4. Som jeg før har nævnt, er R. 4 
Nøstvettypen, — det er omtrent udelukkende denne, som findes på bopladserne 
fra ældre stenalder. R. 12 er den butnakkede ox, og Gustafson har ved sin 
opstilling av stenalderen i Kristiania oldsagssamling påvist, at R. 8 repræsen- 
terer den norske form for den spidsnakkede ox og R. 11 den tilsvarende (senere) 
tyndnakkede. Fra dette standpunkt betragtet blir der desværre nærmest for- 
virring i dr. Hansens bevisførsel. Når således Sande pgd. gjennemgåes 
på dr. Hansens typologiske basis (p. 129), blir resultatet ganske væsentlig 
avvigende fra det arkeologiske. Sande er på langt nær så rigt på Nes- 
tvetøxer som de fleste Smälenske bopladse. (»Oxer av Nøstvettypen< p. 74 
og 77). Der må kun beklages, at så avgjørende resultater som i dr. Han- 
sens Landnåm er bygget på så lidet tilfredsstillende præmisser. Der må heri 
desværre i det hele sees en bekræftelse på O. Montelius’ ord i »Die Typo- 
logische Methode« p. 14: »Viel Verwirrung ist aber in der archäologischen 
Forschung dadurch hervorgerufen, dass ganz verschiedene Typen ver- 
wechselt worden sind.« — 
6. Der findes endnu en del punkter av vigtighed; disse vil bli nærmere 
berørte nedenfor i nærværende arbeide, der vil indeholde en detaljeret på- 
visning av, at de norske stenalderssager typologisk og ved sin udbredelse 
begrunder opfatningen av en relativt fattig, men selvstændig norsk yngre 
stenalder analog med Danmark-Sveriges. Inden jeg går over til dette, findes 
der endnu et punkt, som har betydning ved betragtningen av dr. Hansens 
stenaldershypoteser. Det er nivaerne for Nøstvetbopladserne; jeg kan her 
henvise til prof. Brøggers arbeide »Strandlinjens beliggenhed i stenal- 
deren<. Resultatet av de undersøgelser, prof. Brøgger har gjort, er i korthed 
følgende: ved at følge nivåerne for Nøstvetbopladserne vil man finde, at de 
svarer til en tid, der i det væsentlige falder sammen med tiden omkring den 
postglaciale sænknings maximum, d. v. s. at realiter er den norske » Nøstvet- 
kultur< i det væsentlige samtidig med kjøkkenmøddingtiden i Danmark- 
Sverige!. Videre er det godtgjort, at ingen ox av Nøstvettype er fundet 
lavere end dette nivå, mens de skandinaviske typer går ned til nivåer, der 
tillader os at formode tilstedeværelsen av en yngre stenalder, der i tid 
! Jeg undlader ikke at bemærke, at ordet „Nostvetkultur“ nødigt bør bruges, da det med 
lethed kan misforstäes. Begrebet ældre stenalder er bedre og sikrere. 
| ae 
he L 
