1906. No. 2. STUDIER OVER NORGES STENALDER. 
31 
sogene pä at holde ud fra hverandre. de spids- og brednakkede stykker. 
Dog er der i almindelighed ingen tvil om, hvor stykkerne herer hen. Den 
skjævhed i eggen, der nævntes under 1, træffes også ganske karakteristisk 
ved 2 (fig. 8). Slibningen forholder sig ganske pa samme måde som ved 
ı: den er indskrænket til eggpartiet alene; ellers findes der tydelige spor 
av tilstødning. Et avvigende exemplar er fig. 8 av en meget hård, ikke 
- nærmere bestembar bergart. O. Rygh bestemte den (Ab. 1882, p. 148) til 
at være av flint; endskjønt dette ikke er rigtigt, kan man dog gå ud fra, 
a - b 
Fig. 8. Øx av brednakket type. Vanskelig bestembar bergart (dog ikke flint). 
Kalføss, Vestby, Ak. (C. 10853). Virkelig størrelse: 13.2 cm. 
at bergarten for stenaldersmennesket har seet ud som flint og idetmindste 
ved hugningen forholdt sig ganske som flint. Derfor har stykket megen 
interesse: der er en overføring av flintteknik på andre bergarter, som 
træffes meget ofte i yngre norsk stenalder. Den jevne overflade, som 
tilstødningen gir, har her været vanskelig at tilveiebringe uden slibning. 
Det muslige brud, stenen har, har vanskeliggjort stødning. Den jevne | 
overflade er derfor i stedet tilveiebragt ved slibning over hele fladen, 
noget som ellers ikke forekommer almindelig på flinterne (Müller 53). — 
Dette lille træk vidner om, at stykket er norsk. — Ganske som ved ı er 
