1906. No. 2. STUDIER OVER NORGES STENALDER. 53 
man vil overbevises om, at dette er en fastslået kjendsgjerning, som frem- 
tidige fund blot vil bekræfte. 
For at nå videre på denne vei må der da gjøres følgende reservation: 
det er fastslået, at på de nævnte stenalders bopladser findes med sikkerhed 
blot materiale av en bestemt art, nemlig øxer av Nøstvettypen som ledetype. 
Alt hvad der findes udenfor disse av stenalderssager, må altså arkeologisk 
tilhøre et andet avsnit, hvormed altså ikke a priori udtrykkelig kunde pästäes, 
at dette andet kulturavsnit nødvendigvis matte være tidsforskjelligt. I konse- 
kvens av det ovenfor sagte vilde det da være avgjørende for en tidsbestemmelse, 
om en del av disse udenfor bopladserne fundne tusener av sager er fundne 
under strandlinjen for disse ældste bopladser. Det er selvsagt, at man kun 
måtte vente dette av em del av disse sager, — ti alle er dog ikke nedlagte 
ved strandlinje! Det bevises jo bl. a. av indlandsfundene. Nu viser dette 
sig virkelig at være tilfældet. En god del av disse udenfor bopladserne fundne 
sager er fundne meget lavere end denne strandlinje. Hermed er fastslaet, at de 
tilhører et senere avsnit av hævningens historie end bopladserne. Og dette 
er det andet ovenfor nævnte hovedpunkt. Ti dermed er tilveiebragt et 
grundlag for sikker kronologi, som ikke kan vurderes høit nok. Med fem 
eller ti øxer fundne lavere end den nævnte strandlinje vilde intet være - 
sagt. Men der er hundreder. 
Nu kan konsekvensen trækkes, og vi kan ombytte udtrykkene og si: 
geologisk er der ved hjælp av de arkeologiske kjendsgjerninger påvist, at 
bopladsfundene i sydestlig norsk stenalder er ældre end de talrige enkelt 
fund av andre typer. 
Jeg har ovenfor forsøgt at vise, at man «den arkeologiske teorier, 
men med arkeologiske kjendsgjerninger geologisk kan tilveiebringe grundlag 
for kronologi. 
Lad os så gå videre med prof. Brøgger i hans undersøgelser. Lad 
os anta, at prof. Brøgger ikke havde kjendt rækkefølgen av spidsnakket, 
brednakket o. s. v. i Danmark-Sverige, men at en arkeolog havde forelagt 
opgaver, over, at der i det sydøstlige Norge fandtes fem forskjellige typer, 
der ikke var ordnede i noget tidsforhold, — og der spurgtes, om der ved 
nivåbestemmelser kunde tilveiebringes nogen deling. Da var der kun 
arkeologiske kjendsgjerninger, ikke teorier. — Av den spidsnakkede types 
øxer, av den brednakkede, tyndnakkede, tyknakkede og bredeggede blev 
1 Dr. Hansen har imidlertid som allerede nævnt uden videre overseet betydningen av 
alle de enkeltfund, der er gjort udenfor bopladserne. Han har fået dem til kronologisk 
at passe med bopladserne. Uholdbarheden av dette er iøinefaldende. Hvis dr. Hansen 
herpå skulde svare, at han har delt enkeltfundene mellem import og bronzealdersfolket, 
da henviser jeg til behandlingen av dette ovenfor. Uholdbarheden av en sådan „deling“ 
er i virkeligheden endnu større, 
