ot 
1906. No. 2. STUDIER OVER NORGES STENALDER. 6 
og Norge, og ga ud fra bopladserne, for så at stille det spørgsmål: er 
skiferspidsen arbeidet pa bopladsen sammen med de øvrige sager? Hvis 
den det er, kan det da med rette derav og av enkeltfundene sluttes, hvor- 
vidt formen er skandinavisk? Så begrænset må spørgsmaalet indtil videre 
* stilles for at være på sikker grund. 
Hvad Falster-bopladsen ved Vålse vig angår, da har dr. S. Miller 
formodet, at spidsen er indført nordfra. Hvorvidt dette er sansynligt, vil 
best. fremgå av det følgende. Av materialet på stedet lar det sig naturligvis 
heller ikke avgjøre, om spidsen er tildannet her. Det lille gran skifer, der 
skal til for at hugge eller tildanne en eller flere sådanne, kunde vel nok 
have været tilveiebragt av løse blokke i jorddækket, idet disse høist sansynligt 
kan findes på Falster, der ligger midt i løbet af den store baltiske isstrøms 
retning, hvorved skiferblokke fra finske områder kan være transporterede 
hid. Man skulde imidlertid kunne ha ventet sig skiferavfald på bopladsen; 
såvidt det kan sees, er sådant ikke fundet her. Men det kan naturligvis 
ikke bevise, at stykket ikke er forfærdiget her. Nogen avgjørelse kan der 
neppe nåes alene på denne måde. 
Indtil videre kan vi betragte Gullrum-bopladsen. Den frembyder i 
mange henseender megen interesse. For en udenforstående at foreta nogen 
udredning av de på denne boplads fundne sager lar sig naturligvis ikke 
gjøre. Jeg vil blot fasste opmærksomheden ved enkelte punkter her. Av 
interesse er det, at her mangler /lintespaltere, da dog flinten forekommer 
på bopladsen. Det er uvist, hvor stor betydning dette punkt kan ha. Op- 
lysende er fremfor andre ting de harpunspidser, der er avbildede hos 
Hansson fig. 6 og 7. Efter dr. Sarauws udredning av denne form! ved vi, at 
den i almindelighed er dannet av ribben av større hovdyrarter og oprindelig 
stammer fra palæolit, men har holdt sig gjennem den neolitiske tid et stykke. 
- En ledetype i tid er den derfor ikke udenfor dens rent almindelige henføren 
til ældre stenalder. Men den har ganske betydelig interesse i en anden hen- 
seende. Stykkerne fra Gullrum er av elgsdyr og er utvilsomt fra senere 
tid end Maglemosestykkerne?; allerede formen antyder altså et sammen- 
hæng sydover for bopladsens vedkommende. Udover dette kan der ikke 
sies noget videre. — Jeg vil imidlertid særlig gjøre opmærksom på det 
forhold, at denne harpunspids og de øvrige, Sarauw omtaler, i sin ud- 
bredelse — foruden i det øvrige kontinentale Europa — kun holder sig ved 
- Østersjøens sydlige kyster og går ikke — hvad der er det væsentlige — 
ind i Sverige. Av Sarauws form fig. 27 er intet exemplar fundet i Sve- 
rige, endnu mindre da på boplads der. Av formen fig. 28 er fundet 
! Maglemosefundet i Arb. f. nord. oldk. 1903. p. 245 Å 
? Sarauw |. c. 257, note 1. 
Vid.-Selsk. Skrifter. I. M.-N. Kl. 1906. No. 2. 5 
