1906. No. 2. STUDIER OVER NORGES STENALDER. 67 
Av de to ovenfor nævnte bopladse: Vålse vig og Gullrum alene kan 
der tydeligvis ikke sluttes noget om, hvorvidt skiferspidsen som form er 
skandinavisk eller ikke. Selv om det kunde vises, at de var forfærdigede 
på stedet, så var jo-hermed intet bevis tilveiebragt for eller imod, ialfald 
langt fra avgjørende. 
Det kan dernæst ha betydning at undersøge de næste bopladsfund 
for skiferspidsen, Holeheien og Vespestad. M. h. t. den første av disse 
er der ikke tydelige momenter tilstede, der tillader at forbinde den med 
andre forekomster. Angående de lerkarskår, der ved prof. Gustafsons 
omhyggelige gravning på stedet fremdroges, er det ikke muligt at bestemme 
- avgjørende, enten de danner lerkar tilhørende Miller no. 224 eller 42 (!). 
Øxematerialet er lidet og ikke sikkert bestembart. Det tør dog sies, at 
bopladsens karakter, særlig flintfabrikationen for en stor del peger sydover. 
Mærkeligt er det imidlertid, at spaltere savnes, på dette tilmed ganske 
rige flinteområde. - : ar 
Bopladsen Vespestad på Bømmeløen frembyder et træk av særlig inter- 
esse. Jeg har omtalt i »Oxer av Nøstvettypen<, at der er mange forhold ved 
bopladsen, der peger hen på østlandets ældre stenalder; særlig er det ikke 
tvilsomt, at øxer av Nøstvettypen forekommer her. Men desuden findes- 
her en anden type av øxer, der er særdeles vigtig, og som i nævnte skrift 
ikke er forklaret, da den’ har voldt endel vanskeligheder at bestemme. Et 
godt exemplar er den avbildede, fig. 43, fremdraget ved forfatteren, som- 
meren 1905. Jeg kommer tilbage til den her strax nedenfor, men vil med 
det samme gjøre opmærksom på, at den ikke peger østover eller sydover, — 
at m. a. o. såvidt det sees, findes der på Vespestad — ved siden av 
elementer, der utvilsomt peger mod østlandets ældre stenalder — også 
forhold, der ikke gjenfindes på østlandet. Hvor stor betydning dette moment 
nu har, kan jeg ikke for tiden overse, da det nødvendige materiale mangler 
mig. — Det kan nu tilsist nævnes, at der virkelig findes bevis for, at 
skiferspidsen er arbeidet på stedet på Vespestad, idet jeg under gravning 
isommer her, med konservator Schetelig, fremdrog et stykke skifer, endnu 
ubearbeidet, av ganske samme art som den, hvorav flere av da her frem- 
dragne spidser er forfærdiget. Det kan altså ikke avvises, at formen er 
arbeidet her. 
Efter denne udredning får spørgsmålet tas op igjen. Er det muligt av 
disse omstændigheder at konstatere skiferspidsens skandinaviske herkomst? 
Jeg mener nei. 
Vi må først undta Gullrum, hvor der tydeligvis ikke var mange til- 
knytningspunkter til den skandinaviske halvø, så blir Falster-bopladsen 
tilbage. Men fra denne og til Vespestad—Holeheien er der et mellemrum, 
