1906. No. 2. STUDIER OVER NORGES STENALDER. 87 
landske ; særlig styrket er dette blevet ved at gjennemgä stenalderssagerne 
i Bergen og Stavanger. 
Gjennemgåes disse, hvor man finder vestlandet repræsenteret ved et 
relativt rigt materiale, så er det for en arkeolog påfaldende, at skandina- 
viske typer av de ovenfor behandlede for en stor del savnes. Av spids- 
nakkede og tyndnakkede typer finder man meget få, mens den tyknakkede 
type relativt er godt repræsenteret. Men ved siden herav findes i stor 
majoritet øxer av typer, der på østlandet er sågodtsom ukjendte, og ifølge 
sin hele karakter viser stor lighed med fig. 44. Den samlede udvikling 
a b ce 
Fig. 44 a. Ox av vestlandstype. Gulli, Fig. 44 b—c. Øx av vestlandstype. Gulli, 
Sem, JL. (C. 19018). 1. Sæm, JL. (C. 19018). Virkelig størrelse 44 a. 
på vestlandet synes derfor at ha havt noget andet forløb end østlandets, 
og den videre konsekvens herav er av Schetelig uavhængig udviklet i 
en hypotese for vestlandets stenalder, der desværre ikke er publiceret, 
. men som jeg på anmodning velvilligst har fået mig tilstillet i brev. Jeg 
meddeler den her i uddrag: 
»Ved Vespestadkulturens kronologiske stilling må det komme i be- 
tragtning, som du nævnér, at der ikke er indflydelse av spids-tyndnakkede 
former, ialfald meget lidet, og at den yngre skandinaviske stenalder her 
