1906. No. 2. STUDIER OVER NORGES STENALDER. IOI 
ningen av den art, at de ikke har dækket helt over arrene efter en mulig 
hugning. Ved et enkelt stykke er arrene efter hugning synlige, mens 
spor av tilstødning ikke findes; derimod er stykket skjødesløst slebet. Dette 
er også tilfældet med et lignende stykke (fra Smålenene). Kan der ikke 
herfra indvindes sikker kundskab, så vil en detaljeret gjennemgåelse av styk- 
kerne dog gi støtte for en opfatning av fremgangsmåden i sin almindelighed, 
der nærmest kan formes således: Hugning ved bergarterne er blot anvendt 
til fremstilling av emmer, — altså en hugning av grov, forberedende ka- 
rakter. Når emnet nogenlunde havde fået den tilsigtede form ved hugning, 
begyndte sikkert stødningsprocessen, der gav øxen form og udseende samt 
forberedte detaljer som eggpartiet osv. Dernæst fulgte slibningen. 
Ved fremstillingen av flintøxerne er i de forberedende arbeider vistnok 
fulgt samme princip. Muligvis har man også her havt nogen bankning 
og tilstødning av fladerne, der dog ikke kan ha spillet på langt nær den 
rolle som ved stenen, idet flintens hele natur tillader en beregning ved 
hugningen, som stenen ikke tilsteder. 
De bankestener eller ,sfodere“, der ved fabrikationen av bergartoxerne 
skulde være anvendte, er av dr. S. Miller formodet (I. c.) at have været 
flintknuder, S. M. 37—38. På danske bopladser, derimod sjeldnere i gra- 
vene, findes disse meget talrigt. Hvorvidt der i Norge er anvendt så- 
danne, er meget vanskeligt at avgjøre av materialet. Flint findes ikke 
naturligt forekommende — praktisk talt —; og, som det senere skal om- 
tales, må hvert kg. flint være indført fra sydligere strøg. På boplad- 
serne i ældre stenalder træffes disse flintknuder imidlertid, dog sjeldnere. 
Der er fundet en på Vespestad! og en på Holeheien. 
Langt talrigere er imidlertid på disse ældre stenalders bopladse s/ag- 
stenerne (S. M. 39), der er rullestene tagne op blandt strandmaterialet, hvor 
bopladsen lå. Store mængder av disse fandt prof. Gustafson på Hole- 
heien (I. c.), Schetelig på Vespestad (l. c.); ligeså er de fundne på 
Torp boplads i Brunlanæs, JL. .Anvendelsen av disse er imidlertid for 
norsk stenalders vedkommende klar: de har været brugte ved hugningen 
av redskaberne, således som disse også må ansees bearbeidede på dansk 
grund. Muligvis er der en sammenhæng mellem disse utildannede slag- 
stene og en rullestens-form med fordybninger, der findes enkeltvis i ikke 
ringe antal landet over, R. 46°. Muligens er disse slagstener fra yngre 
1 Berg. Mus. Ab. 1901: 5, p. 7, fig. 7. 
2 Berg. Mus. Ab. 1899: I, p. ar r. 
3 Denne form er betegnet som hammer av Rygh. Imidlertid forekommer mange sådanne 
rullestene ikke gjennemborede, men kun avfladede, således at stenen formodentlig har 
ligget godt mellem to fingre for at bruges til slag. 
