102 A. W. BRØGGER. M.-N. KI. 
stenalder. Herfor haves dog intet bevis, da samtlige er enkeltfund. Til 
stedningen (prikhugningen) md imidlertid spidse stene være anvendt, 
og da det er meget sansynligt, at flinten har været det eneste brugbare 
materiale hertil, må det ligefrem antas, at flintknuder har været anvendte 
i Norges yngre stenalder. 
Et meget interessant område er studiet af selve bergarterne i de øxer, 
der ovenfor er behandlet. En undersøgelse av disse kunde naturligvis kun 
foretas av en petrograf. Jeg henvendte mig derfor til professor Brøgger, 
som har tilstillet mig den som særskilt bilag medfølgende redegjørelse av 
bergarterne i yngre stenalders skafthulløse øxer (spidsnakkede til tyknak- 
kede). En undersøgelse av bergarterne i de butnakkede øxer, som ikke 
er detaljeret udført, vilde utvilsomt ha ført til meget nær analoge resultater. 
Resultatet av disse undersøgelser av prof. Brøgger er et meget 
vigtigt bidrag til forståelse av den yngre stenalders kultur i det sydøst- 
lige Norge. 
Det første hovedresultat av denne undersøgelse er dette, at samtlige 
exer kunde påvises at være forfærdigede av typisk norske bergarter, hvor 
en enkelt bergart endogså med bestemthed kunde lokaliseres (grorudit). 
Dette gir et positivt bevis for, at øxerne er forfærdigede i Norge. Det 
andet hovedpunkt er det, at bergarterne i den yngre stenalders skafthul- 
løse øxer er typisk forskjellige fra dem, hvorav Nøstvetøxerne er forfær- 
digede. Ärsagen ligger i de tekniske forhold, idet disse blev tilhuggede, 
mens den yngre stenalders øxer er blevne tilstødte. 
Begge forhold peger så tydeligt som muligt hen på det forhold, at 
den yngre stenalder indtar en Selvstændig stilling i Norge, ikke er 
resultatet av en »import« (dr. Hansen) og endnu mindre er en avlægger 
av »Nøstvetkulturen< (dr. H.). 
