1906. No. 2. STUDIER OVER NORGES STENALDER. 105 
Fra det sydøstlige Norge findes av spids-brednakket tvpe 132 stykker. 
» 
tvndnakket type 229 — 
> > == 
$7. oy —s— —»—  tyknakket og bredegget 428 — 
[Tils. 789 stykker]. 
Disse tal betyder da i al sin enkelhed en udviklingsgang, en stig- 
ning i kulturforholdene. Arkeologisk (d. v. s. typologisk) er stenalderens 
forskjellige perioder karakteriseret ved disse øxetyper (Montelius). 
At nu udviklingen stadfæstes ved disse tal tillige, befæster da opfat- 
ningen av en selvstændig yngre stenalder i Norge, ligesom dette blir 
endnu tydeligere ved de øvrige talforhold, hvorover der nedenfor skal 
meddeles betragtninger. Det må da først anmærkes, at det ikke er de 
absolute tal her, der er avgjørende, men de relative: at den tyndnakkedé 
type forekommer i 194 gange så stort antal som den i tid forudgående 
spids-brednakkede type, at den tyknakkede-bredeggede i sin tur igjen fore- 
kommer i 14/5 gange så stort antal som den tyndnakkede og næsten 31/3 
så stort som den spids-brednakkede; — det betegner udviklingsgangen 
analogt med den slutning, der i sin tid bekræftede Montelius’ udviklings- 
række for flintøxen i Sverige!. 
Forholdet blir endnu klarere, når man ser hen til tallene for ud- 
bredelsen av de tre hovedtyper. 
Spids-brednakket type. Tyndnakket. Tyknakket-bredegget. 
Ale Hen, us ere 44 56 104 
N TE ee 47 53 77 
Kristians amt. . . . .. 2 7 9 
Eiedemarken ;...... 0 : I 7 10 
Skor CR enr x 12 43 52 
Jarlsberg og Larvik . . . 19 40 61 
ir ir nr os oe te els Pe 5 15 36 
Medenæs LU, 2. re 2 8 32 
Skjent ganske grove i sine hovedtræk frembyder dog disse tal sær- 
deles meget av interesse. Navnlig er fordelingen i de indre amter — 
Hedemarkens og Kristians amter, det overste av Buskerud — samt dernæst 
kystamterne Bratsberg og Nedenæs av interesse. Den ene brednakkede 
1 Det må stadig bemærkes just m. h. t. de absolute tal, at de ikke alene danner grund- 
laget for opstillingen av en yngre stenalder. Der findes jo hundreder av andre red- 
skaber og typer, som fylder perioderne. Relativt gir disse tal et godt udgangspunkt. — 
Det bør mærkes det eiendommelige i, at de tyknakkede øxer i Norge er talrigst. I 
Danmark og for endel i Sverige er jo den tyndnakkede type dominerende. 
