108 A. W. BRØGGER. M.-N. KI. 
bevist!, — for Frankriges og Sveriges ligeså. Og forklaringen er overalt 
den meget naturlige, at hvor flinten mangler naturlig forekommende, be- 
nyttes overveiende andre hårde, i sin struktur flintlignende bergarter, men 
også flint for en del indført til artefakter. Og dette forhold har jeg regnet 
med, når jeg har anset det for et karakteristisk væsensmærke for Norges 
ældre stenalder, at stenaldersmenneskene på Nostvet og Giltvet pä grund 
av manglende naturlig flint har dannet sine exer av bergarter, der i sin 
karakter. ligner flinten mest mulig, og som for de samme stenaldersfolk 
vel i mange tilfælde har seet ud som dårlig flint. For det sydfra kom- 
mende ældre stenaldersfolk har flinten som for alle andre datidens stam- 
mer været materialet par excellence — hvad der tilfulde viser sig i det 
mesterskab, hvormed de behandler den hårde sten på flintens manér. 
Hvis der var flint nok i Norge, så var det jo absurd for Nøstvetmenne- 
skerne at opsoge, de andre bergarter. Der indvendes, at der findes dog 
flintavfald i mængde på en sådan boplads som f. ex. Giltvet, — men dette 
er jo ingen indvending; det må antas som naturligt, at stenaldersfolket 
ikke har stængt sig adgangen til datidens vigtigste materiale; — det kan 
ha skedd på forskjellige måder, — enten ved medbragt flint, hvad der 
kanske er mere hypotetisk — eller ved direkte indførsel. I ethvert til- 
fælde er det arkeologisk så, at ældre stenalder i Norge er karakteriseret 
ved andre bergarter end flint. 
For Sveriges og Danmarks vedkommende er de analoge forhold blit. 
opfattede ganske på samme måde. Montelius har hævdet, — overensstem- 
mende med det geologiske faktum, at Skåne danner nordgrænsen for flint- 
området, — at flint nordenfor her må betragtes som indført — således 
Skellefteåfundet osv. Og Bornholms stilling har Vedel behandlet med 
samme betragtningsmåde som grundlag. Miller har sammenfattet disse 
fakta”: »Bornholm, das keinen grossen Feuerstein besitzt, und Nord- 
schweden sind von Schonen und den dänischen Inseln aus miit Steinsachen 
oder dem Material dazu versorgt worden.< 
Om der nu arkeologisk intet sikkert lar sig udsi m. h. t. flintens stilling 
— kun med en stor grad av sansynlighed, at flinten i Norges stenalder i 
det væsentlige er indført — sa ma det geologisk kunne la sig avgjøre. 
Som allerede nævnt er det da også en geologisk antagelse, der før har 
været bygget på. Nu har imidlertid prof. Brøgger 1 sit arbeide »Strand- 
linjens beliggenhed under stenalderen< p. 68 optat spørgsmålet til fornyet 
geologisk behandling. Resultaterne av hans undersegelser er i korthed 
! Gronwall: Flintens naturlige forekomst på Bornholm. Ab. f. nord. oldk. 1903. 
5 
? Urgeschichte Europas p. 48. 
