110 A. W. BRØGGER. M.-N. KI. 
flint forklarer bergartøxernes store antal også i yngre stenalder. Tilstræk- 
kelig tilgang pa flint forklarer 7kke disse forhold. 
Når det geologisk kan ansees sikkert, at der ikke findes flint i Kristiania- 
feltet, blir der arkeologisk intet tilbage uden at gjøre følgende slutning: 
Sagodtsom hvert eneste kg. flint, der i stenalderen er benyttet til artefakter 
i Kristiania-omradet 9: det sydøstlige Norge, ma være indfort, og med 
det almindelige kjendskab til forholdene i nabolandene tør man vel 
anta, at importen for en væsentlig del er foregået fra Danmark, men vel ' 
også frå Skane. Dette er en slutning ganske i lighed med den, der for 
bronzealderens vedkommende er indrømmet av samtlige arkeologer, fordi 
forholdene her er klare, — nemlig at hvert eneste kg. bronze, der er an- 
vendt i Norden, må være indført fra sydligere lande. Og herfra har man 
med rette sluttet sig til ganske livlige handelsforbindelser 1 bronzealderen. 
| Analogt hermed vil vi ved dette faktum være kommet et langt skridt 
frem til at se på Norges yngre stenalder med de rette gine. Vender vi atter 
tilbage til tallene for flinterne ved øxerne, så ser vi nu, at samtidig som 
stenalderen skrider fremover i tid, samtidig foregår en udvikling i retning 
av livligere handel og import. Mens vi ved den spidsnakkede types øxer 
havde et forsvindende antal av flint, havde vi ved den siste stenalders type, 
den bredeggede og tyknakkede, henimod 75 % av det samlede antal øxer. 
Og hertil kommer den forholdsvis rige samling dolke og flintblade og andre 
flintsager, der vidner om en øget import. | 
Arkeologisk er det altsä av ikke liden betydning at fà fastsläet flintens 
forhold. At der blir en smuk lovmæssighed i udviklingen med disse 
ovenfor gjorte antagelser, er klart av det allerede anførte. Både de abso- 
lute tal for øxetyperne og udbredelsen av de forskjellige typer, samt endelig 
flintens forhold ved samtlige avgir hver for sig i detalj bidrag til at styrke 
den opfatning, at der har existeret en yngre stenalder i Norge (i Kristi- 
aniafeltet), der i avhængigheden i materialet viser en udvikling analog med 
Sveriges og Danmarks. Allerede tallene for det samlede materiale fra 
Norges stenalder (ovenfor p. 104) avgav i virkeligheden bevis herfor. 
Når dertil kommer disse interessante bekræftende detaljer, vil der efter- 
hånden indtræde fuld sikkerhed for, at Norge har havt en yngre, skandi- 
navisk stenalder ganske som Danmark og Sverige. 
I Særlig er for de spids-brednakkede øxers vedkommende det overordentlig ringe antal 
av bergartøxer av disse typer (sammenlignet med flintøxerne) i Danmark meget påfal- 
dende som modsætning til det netop omvendte forhold i Norge. 
