1906. No. 2. STUDIER OVER NORGES STENALDER. 117 
I selve Fredriksstad by ved Glommens udleb er der gjort fund fra 
y. stenalders 2 avsnit (skafthulex, se W. C. Brøgger p. 230), men der- 
næst et exceptionelt fund av en tyndnakket flintex, altså fra 1 avsnit, 
‘der er fundet i ler og derfor må antas at være tabt i vandet her (W. C. 
Brøgger p. 219 og 221). Mærkeligt og interessant er det også, at fundene 
fra Glemminge (Rolfsøen) samtlige skriver sig fra 2 avsnit, idet ingen 
spidsnakket øx er fundet her; dette bekræfter da blot det faktum, at det 
beboelige land først ved begyndelsen av 2 avsnit er hævet av havet. 
Særdeles rigt er nu Zune pgd. på stenaldersfund, der alle grupperer sig 
over det løse terræn her). 
Ved Sarpsborg by har Glommen sit første fossefald, Sarpfossen, med 
22 meters høide. Nordenfor her er bredderne i det sydlige av Varteig 
pgd. godt dyrkede, og fundene holder sig jevnt til disse; et stykke nord- 
over er bredderne skog- og berglændte og har ikke ydet fund. 
Glommen har i denne sydlige del også et vestre lob, der rinder fra 
Tunes nordligste del gjennem Råde og i Onsø-elven ud til havet ved 
Fredriksstad. Går vi løbet op, har vi på vestre bred av Onsø-elven Onsø 
pgd., hvor ældre stenaldersfund er gjort. I det dyrkede centrum omkring 
kirken og ligeledes ved Råde kirke grupperer sig fund fra begge avsnit 
av yngre stenalder; fra Råde til Tune derimod (Mingevand), hvor bredderne 
er »heie, berglændte og skogbevoxede og lidet opdyrkede«?, er ingen fund 
gjort, et forhold, der som det vil sees, gjentar sig overalt. 
Uden synderlig avbrydelse kan vi dernæst fortsætte Glommen opover 
til dens næste fosse, Vamma- og Vrangfossen i Skiptvet og Spydeberg. 
Langs det brede løb her er bredderne på østre side i Rakkestad og 
Eidsberg pgd. rige og godt dyrkede, mens den vestre bred egentlig først . 
ved Skiptvet kirke har avgit et særdeles vel dyrkbart land. Hermed er 
også fundenes fordeling angit. Særlig omtale fortjener Rakkestadbygden, 
hvor en ikke ganske liden elv løber igjennenr terrænet; den løber fra sit 
udspring nordover og optar endel bi-elve?; her gives ikke ganske fa fund, 
særlig (ved Ertevandet) i Degernes sogn, en omstændighed, der er værd 
opmærksomhed. Terrænet er overalt ganske vel dyrket. I det nordligere 
liggende Eidsberg pgd. haves samme forhold, idet fundene, foruden at 
samle sig i det udmærkede terræn omkring elven, også følger Lekumelven 
(Eidsbergelven)* nordover gjennem tildels veldyrket terræn. 
i Lorange sier i sin reiseberetning av 1868 (Ab. 1868 p. 82) om Tune pgd., at næsten 
hver bonde havde en eller anden stenaldersgjenstand på sin gård, fundet ved pløining. 
2 G. Sætren: Glommen p. 259 f. 
3 Ibidem p. 252 f. | 
4 Ibidem.p. 250, 
