u, 
1906. No. 2. STUDIER OVER NORGES STENALDER. 133 
ret naturligt, når det erindres, at det dyrkbare areal er et smalt bælte 
langs elven hele veien. 
Ved Aasrumvandet modtar Lågen på østsiden et vasdrag fra Andebu 
pgd.; det er at mærke, at fundene følger dette vasdrag til Gogsjø samt 
øverst i Andebu, ikke rigt, men dog vidnende om bebyggelse. 
På samme måde som fundene lå i Hedrum, ligger de hele veien nord- 
over Lågen: tæt ved elvebredden, hvor gårdene i vor tid ligger på lerslette 
eller sandmæle lige under den skogbevoxede ås. I Lardal p. er adskillige 
fund gjort på denne måde. Ligeledes træffer vi dem i Sandsvær pgd. 
s. f. Kongsberg, hvor elvetrakten har ganske samme terræn.  Fattigere 
blir nu fundene længere nordover i den langsomt stigende dalbund. I 
Flesberg pgd., hvor sandmoer av den mest udprægede slags gir adskillig 
plads for bebyggelse, er gjort kun et eneste stenaldersfund. Landskabet 
er her ens, — flad dalbund omgit av stedse høie fjelde — lige op til 
Nore pgd., hvor endel fund virkelig findes. Her stanser imidlertid bebyg- 
gelsen av det Numedalske vasdrag. 
I samme grad som det for Hallingdal—Valdres er skeet, lar der sig 
ikke her påvise nogen indflydelse i bebyggelsen av vasdraget fra vest- 
landet. Og det var vel ikke heller meget rimeligt, at sådan her skulde 
findes, når man betænker den svære Hardangervidde, der stænger. Det 
øverste fund her er en tyknakket ox av flint fra Rennekvammen i Opdal. 
(C. 20198). 
I Larviks by falder ud den lille korte elv fra Farrisvasdraget, hvor 
endel bebyggelse findes. Her er nutildags væsentlig skogbygder, dog 
med dyrket land indimellem. I ældre stenalder var Farrisvandet en 
fjord med mange lune, små bugter; her skulde derfor formodes at findes 
bopladser adskillige steder. Kun liden er den oplysning, vi får av fundene 
fra yngre stenalder. Dog sees det, at vi i bygden Slemdal pgd. kan kon- 
statere tilstedeværelsen av stenaldersfolk, omend sparsomt. 
Kysten mellem Larvik og Skien, Brunlanæshalvøen, har også i ældre 
stenalder været særdeles godt beboet av en befolkning, der antagelig har 
 søgt sin væsentligste næring i havet; vi kjender her et godt boplads- 
strøg ved Torpevandet. På denne lille rige og frugtbare halvø med sit 
lavtliggende, overskuelige terræn, hvor også bronzealdersmenneskene har 
fundet udmærket tilhold, er stenaldersfundene relativt ganske tætte. Det 
er tydeligt nok, at også den yngre stenalders folk her har næret sig 
