138 A. W. BROGGER. M.-N. KI. 
skogs tilstedeværelse allerede i neolitisk tid. Pä den anden side synes 
sletterne og det äbne terræn pä mange steder i Glommens vasdrag at tyde 
pä, at disse, allerede dengang de bebyggedes, i det høieste har været 
dækkede av åben løvskog (ek). En av de mest karakteristiske, Rome- 
rikssletten, har allerede i yngre stenalder en god bebyggelse. Endnu 
mere karakteristisk er kanske fladerne omkring Mjøsen. Når man ser 
på oversigtskartet, er det aldeles tydeligt, hvor fundene her ligesom 
spreder sig udover, og meget mere end det på andre steder kan på- 
vises. Men så må på den anden side atter Østerdalens mangel på sten- 
aldersbebyggelse sikkert antyde, at her har været barskogmasser som nutil- 
dags, siden ikke befolkningen har slået sig ned her mere, end den 
har gjort. 
Åbne, dækkede av gles løvskog må de også ha været, bygderne 
ved Kristianiafjordens bund, Ås—Ski—Kråkstad og Aker-bygderne. Og 
en lignende slutning tør være berettiget for Sandes vedkommende, hvor 
fundene så at si slår bro mellem Drammen og Sandebugten. Atter igjen 
tør de store vasdrag, Hallingdal og Valdres, ha budt mindre gode 
betingelser, hvad angår det åbne, solrige terræn. (N. og S. Aurdal i 
Valdres, Nes og Gol i Hallingdal. Vigtigt er det også, at fundene i 
hele Jarlsberg breder sig udover og lader formode mindre udbredelse av 
barskog her. I disse egne må for stenalderens vedkommende den nu ikke 
lidet udbredte dog fraregnes, mens eken temmelig sikkert har havt langt 
større udbredelse. 
Nogen detaljering av dette interessante spørgsmål er ikke muligt at 
gjennemføre med det ringe kjendskab, vi har til vegetationens historie i 
dette tidsrum. Men sikkerlig vil et fremtidigt studium kunne klargjøre 
mange av disse forhold. Dr. Andr. M. Hansens påvisning av origanum- 
florans voxesteders tydelige samhørighed med den ældre bebyggelse synes 
at fortjene al opmærksomhed fra arkeologernes side. Vi kan blot bli stående 
ved det hovedresultat, at de nuværende frugtbareste bygder ikke altid har 
været de beste stenaldersbygder. Disse er at søge på de åbne, forholdsvis 
skogløse steder; ofte falder de vel sammen med de gode kornbygder i 
moderne tid. 
Der er et andet forhold ved bebyggelsen i stenalderen, der fortjener 
opmærksomhed. Hvor der i en bygd har været bebyggelse i ældre sten- 
alder, er det tydeligt, at denne har fortsat sig direkte i yngre stenalder. 
Særlig klart er dette ved f. ex. Modum, eller Sigdal og Eggedal, hvor 
det ovenfor nævntes (p. 128), at der forekom butnakkede øxer. Således er 
det f. ex. ved Modum påfaldende, at yngre stenalders fund ligesom i direkte 
