<a 
+ 
1906. No. 2. STUDIER OVER NORGES STENALDER. 149 
» Vi har i denne beregningsmade gjort tæthedstallet avhængigt av det 
dyrkbare (dyrkede) areal i hvert amt. Vi har fundet en tilnærmet nøiagtig 
overensstemmelse i det store og hele taget, når hensyn er taget til de 
hovedtræk av bebyggelsen, vi har fundet ved den første gjennemgåelse. 
Nærmere kan vi ikke ved tal komme stenalderens dyrkning av jorden. 
Når materialet og iagttagelserne voxer, vil værdierne forandres; det: 
relative vil efter al sansynlighed holde sig. Det er jo selvsagt, at tabel- 
lerne kan gjøres om for hvert år. Og større nøiagtighed vil efterhänden 
indtræde med et øget materiale. 
Der er kun enkelte resumerende bemærkninger at gjøre om. det øvre 
av dalførerne. Østerdalen har vi liden oversigt over. Vi ved kun, at der 
selv i Rørostrakten er fundet redskaber, vidnende om fremtrængen fra en 
av kanterne, enten sydfra eller nordfra; derom kan intet sies av sten- 
aldersmaterialet. Men spredt må bebyggelsen ha været. Det kan dog 
ikke sies andet, end at ifølge det ovenfor udviklede bør her ha været gårds- 
brug langs hele Glommen ialfald til Koppang (hvor bl. a. på de nu så 
bekjendte gårde Messelt og Tryli er fundet sager), omend dette kun har 
været en enkelt her og der og ikke som i de større bygder en sam- 
ling gårde. Det samme tør nok sies om Gudbrandsdalen, hvor fundene 
ialfald binder helt op til Hedalen, omend sparsomt. For begge disse 
dalfører tør intet bestemt sies om bebyggelse også fra vestlandet. . Dette 
er derimod sansynliggjort ved Valdres og Hallingdal, hvor fundene des- 
uden synes at antyde sparsom fremtrængen fra østlandet, særlig ved Val- 
dres, hvor S. Aurdal og Aadalen ikke eier fund. 
Endelig er slutninger om bebyggelsen fra Skiensfjorden til Lister ikke 
på sin plads, da materialet her neppe svarer til den virkelige bebyggelse 
i stenalderen på langt nær. Jeg har derfor også undladt at opføre nogle 
beregninger om tætheden. Her findes flere forhold, der direkte peger på 
vore manglende kundskaber og opfordrer til forsigtighed i slutningsmåden. 
2. Vi kan samle stenaldersbebyggelsen under følgende kategorier: 
a. Kystbebyggelse, som er den ældste bebyggelse tillige (Nøstvet-bo- 
pladserne), således som vi har fundet den delvis ved Kristianiafjorden, men 
mere udpræget ved kyststrækningen fra Skiensfjorden til Lister. Det er 
tilladt fra denne at slutte til en fiskerbefolkning, der i det væsentligste har 
havt sin hovednæringsvei som sådan; selvfølgelig har den desuden næret 
sig av jagt og ved siden derav tillige næret sig av jorden på den måde, 
at det hele kan rummes i Jarlsberg og Larviks amt, og i stenalderen har det været 
temmelig meget mindre, hvilket er fremgået av ovenstående detaljbehandling. Allerede 
denne omstændighed burde advare mod at sammenligne de absolute tal for stenalders- 
fundene i Skåne—Danmark og Norge. 
