150 A. W. BRØGGER. M.-N. Kl. 
man finder almindelig hos primitive folk: ved opgravning av redder og 
planter osv. Med hensyn til den kulturelle side av fiskerbefolkningsspørgs- 
målet eier vi her intet materiale til nogen behandling. Der er fundet en 
fiskekrok av ben ved Svelvik i Hurum pgd. Busk. Den er formodet at : 
tilhøre stenalder;.men vi har ingen sikkerhed herfor!. 
b. Bebyggelse av slettelandet indenfor fjordbundene kan ikke skarpt skilles 
fra kystbebyggelsen, er dog noget forskjellig, idet vi her tydeligvis har en 
overvægt 1 jorddyrkningen. Vi kjender denne fra Tjølling—Brunlanæs, fra 
Sandeherred, delvis fra Hurum, Aker, Moss—Råde, Onsø, samt Borge— 
Skjeberg. Hermed er tillige angit flere af vore beste stenaldersbygder, 
hvor vi tydelig kunde konstatere overveiende jorddyrkning. Vi har ana- 
logier nutildags i det gårdsbrug forbundet med fiske, som vi kan tænke os 
denne bebyggelse repræsenterer. Således f. ex. i Brunlanæs. Her har 
nu dannet sig flere små fiskeleier, der har overtat det meste af fiskeriet. 
Der drives dog også fiske ved siden av jorddyrkningen blandt bønderne 
her. På lignende måde finder vi det på fjordens østside, i yderkanten 
av bygderne her. Vi har jo også lov til at anta, at differentiationen 
ikke på stenaldersstadiet har været så stor, at ikke fiskeri, jagt og gårds- 
brug har ladet sig forene, naturligvis med overveiende jorddyrkning. 
c. Hertil kommer endelig dalbebyggelsen, bebyggelsen efter vasdragene. 
Den er tillige den interessanteste og vil for et fremtidigt studium kunne 
frembyde smukke opgaver. Vi har fulgt den i de store hovedvasdrag: - 
Glommens med bielve og derav Vormen—Mjosen—Gudbrandsdalen mest 
vigtig; — Drammenselven, med de talrige bivasdrag fra Sigdal, Halling- 
dal, Ransfjord—Valdres; — Skiensvasdraget og desuden talrige mindre 
vasdrag, av hvilket det vigtigste skal erindres om, Rødenæs—Aremark- 
vasdraget. 
Dalbebyggelsen i stenalderen fortæller om den første bebyggelse av 
vort lands dalstrøg, og den fortæller, at landnåmsmændene har tat det 
første og beste stykke land, der lod sig dyrke, ialfald som regel. Al- 
lerede heri synes det at ligge en stor bekræftelse på anskuelsen om fast 
bebyggelse, når man stiller dette forhold op mod ældre stenalder. For 
disse landnåmsmænd har et dyrkbart landstykke, der uden altfor meget 
besvær lod sig rydde og bruge, været en hovedsag. For den ældre sten- 
alders veidemænd har det hele dreiet sig om en boplads 3: et bekvemt 
sted til at dvæle ved. Og de dyrkbare landstykker, de bekvemmeste, har 
stenaldersmanden fundet i dalbunden, som rimeligt var i de fleste tilfælde. 
{ Fra bronzealderen findes en prægtig fiskekrok av bronze fundet i Sandeherred pgd. JL. 
Dens dimensioner lader formode dybvandsfiske, sansynligvis av helleflyndre el. lign. 
