168 A. W. BROGGER. M.-N. Kl. 
vished tør siges, at intet væsentligt træk med hensyn til beskaffenheden 
af de anvendte bergarttyper kan have undgået opmærksomheden. 
De undersøgte og nærmere bestemte 213 øxers bergart fordeler sig, 
som det sees af følgende tabel, på et ret stort antal bergarttyper, ca. 30 
forskjellige typer, hvoraf dog adskillige kan sammenfattes i snevrere, nær- 
mere beslægtede grupper. 
1% “| å 
| 2 
5 o 2 8 5 
bn I Dé ie = 
© VE 
Oo å = | cS = 
| å rå CS 5 = 
un 8 = | rå på 
GJENG EB 
| ‘À, RARE = 
u 
Diabaser (diabasporfyriter, mandelstene, proterobas etc.) ...| 46 22 18 86 
Finkornige syenitbergarter (fink. syeniter, syenitporfyrer, bos- 
fonitersahedsunkermete peer EEE: 12 5 4 21 
Finkornige gabbrobergarter (og essexiter) . . . . . . . . . . . . 4 3 6 178! 
Hinkornimes Time CY Me ei Eee 6 6 3 15 
Helleflinter, sfærolitfelser, apliter, felsiter, mænaiter ...... 5 I 2 8 
JEindsiters Life: + «ete ee ee ee a TER 3 2 I 
GITE ee ee ee SES Så. 13 2 15 
Augitporfyriter, Labradorporfyriter, Uralitporfyriter etc. . . . . 13 T2.| 20e 
Amiboliterskrrr CNE SG CT NL ET CE ic I I 2 
Krystallinske skifere (og grovere gneisgraniter). . . . . . . .. | I I 2 
Werskiferes (os skifenhormnfelsyen) kr ee | 2 2 3 7 
Forskjellige sandstene (bläkvarts, grä sparagmit, finkornig || | 
kvartsitisk sandsten, mørk tæt glimmerførende s. etc... .. I EE II 
107 61 45 213 
Så mangeartede, som disse forskjellige bergarttyper er 1 rent petro- 
grafisk henseende, så har de dog, med ganske få undtagelser, samtlige 
visse egenskaber tilfælles med hensyn til deres skikkethed for den behand- 
ling, de har været underkastede under bearbeidelsen, og med hensyn til 
deres holdbarhed under brugen. 
Bergarten i øxerne viser sig nemlig gjennemgående udvalgt blandt 
typer, som kunde tilfredsstille kravet på seighed og fasthed under forfær- 
digelsen og under brugen. 
Bergarten i oxerne fra Nøstvettiden var, som nærmere omtalt i min 
sons afhandling om disse øxer, åbenbart udvalgt med kravet pa at finde 
et surrogat for flinten, altså bergarter med tæt struktur, med musligt brud, 
egnede til ved #/hugning med kraftige, raske slag at afspalte større eller 
mindre fliser, hvorved da øxen udelukkende ved tilhugning kunde få den 
ønskede form. Det forherskende, eller i alle fald det fortrinsvis søgte 
