1906. No. 2. STUDIER OVER NORGES STENALDER. 17I 
oftest karakteristisk koparret og af lys grågrønlig farve etc. Tal henreg- 
nedes til denne gruppe 27 øxer, således ca. 1/8 af det hele materiale. 
Af skiferøxer af østlandstyper fandtes kun ganske få, ialt 7; de kan 
ikke være dannede ved prikhugning, men må være tildannede ved slibning. 
Endelig fandtes ialt rz øxer af forskjellige sandstene; dette antal er 
meget lidet, sammenlignet med, hvad der skulde ventes efter opgaverne i 
den ældre litteratur, hvor uafladelig sandsten anføres som øxemateriale. 
Disse sandstene er af forskjellige typer, dels en enkelt af blåkvarts, en 
eller to andre af finkornig, mørk, grå sparagmitsandsten, flere af en lys grå, 
meget finkornig kvartssandsten o. s. v.; ingen af sandstensexerne var af 
den sædvanlig til slibesten under Nestvettiden anvendte løse devoniske 
sandsten fra Kristianiafeltet, men alle af hårde og faste finkornige sandstene 
fra ældre formationer. 
Med hensyn til spørgsmålet, om hvorfra materialet af ovennævnte 
bergarter i de undersøgte skafthulløse øxer stammer, så kan derom med- 
deles følgende: 
Samtlige undersøgte øxer viser sig at være forfærdigede af bergarter, 
der stammer fra eller i alle fald fan stamme fra oprindelig forekomst i 
fast fjeld i det sydøstlige Norge. Det er i denne henseende nok at hen- 
vise til, at en mængde af diabasøxerne er forfærdigede af diabaser, hvis 
typer findes anstående som gange i Kristianiadalen og Kristianiafjordens 
nærmere omgivelser. Endel af syenitporfyrerne er typiske Kristianiafelts- 
bergarter. Allermest afgjørende er i denne henseende de 15 øxer af 
grorudit, en bergart, der kun kan stamme fra Kristianiafeltets gange, eller 
fra blokke, som ved isbevægelse er transporterede fra samme. 
Undersøgelser af bergarttyperne i de skafthulløse øxer viser således 
med afgjørende sikkerhed, at disse øxer er af specielt udsøgte norske berg- 
arttyper og derfor også må være forfærdigede i Norge. 
Det nærmere studium af bergarten i øxerne giver også andre oplys- 
ninger af interesse. Særlig oplysende er studiet af udbredelsen af de 15 
øxer”af grorudit. 
Denne mærkelige bergart, som jeg beskrev 1890 og senere udførligere 
18941, findes i Kristianiafeltet kun i en række gange i trakten mellem 
Nittedalen og Maridalen, fremdeles i den øvre del af Lougendalen i Svar- 
stad og mellem Svarstad og den øvre del af Slemdal. Bergarten optræder 
1 Die Eruptivgesteine des Kristianiagebietes. I. Die Gesteine der Grorudit-Tinguait-Serie. 
Vid.-Selsk. Skrift. I. Math.-naturv. Kl. 1894, No. 4. Kristiania 1894. 
