VI. 
Boyles tid, kemiens overgangstid. 
| den sidste halvdel af det 16de aarhundrede og udover i det 17de 
tog naturforskningen et betydeligt opsving. I de fysiske og mathematiske 
videnskaber meder man store navne som Kepler (1571—1631), Galilei 
(1567— 1642), Cartesius (1591—1650), Torricelli (1608—1647) og Pascal 
(1623—1662); der blev ogsaa gjort anseelige fremskridt ved indførelsen af 
decimalregning (1596) og logarithmer (1614). Naturhistorien var vakt til 
nyt liv, den lærde polyhistor schweizeren Conrad Gessner (1516—1565) 
anlagde den første større naturhistoriske samling, pave Sixtus V (1585 
—1590) den første større mineralsamling, Cæsalpinus (15 19—1603) satte 
botaniken i system, men bearbeidede ved siden deraf ogsaa mineralogien 
og metallernes kemi. Opdagelsen af det sammensatte mikroskop (1590) 
bragte et vigtigt og siden uundværligt hjælpemiddel baade for naturviden- 
skaben og for medicinen. Vi har allerede omtalt endel af de vigtigste 
fremskridt i medicinen, men skal her atter nævne en af dennes betydeligste 
mænd, Nic. Steno, en mærkelig mangesidig naturforsker, der ved siden 
af sine anatomiske opdagelser ogsaa arbeidede paa andre felter, idet han 
1669 paaviste vinklernes konstants hos bergkrystallen. — Der var idet- 
heletaget bleven vakt en almindelig sans for naturvidenskaberne, og om 
end kirken og inkvisitionen en tid søgte at dæmme op mod den nye 
og kjætterske bevægelse, som ved forfølgelsen af Galilei, saa voksede dog 
interessen for naturforskningen stadigt og bredte sig ud i videre kredse; 
fyrsterne, tilslut selv paverne beskyttede og agtede dens dyrkere. 
Nu kom ogsaa tiden for den videnskabelige methode, som Roger 
 Baco havde forudseet, og Palissy arbeidet for. Den var den ledende 
grundtanke for Galilei’s arbeide, og medens han gjennemførte den prak- 
tisk, blev den theoretisk udviklet af en berømt samtidig. Francis Baco, 
lord Verulam (1566—1626) har i sine skrifter givet grundlaget for er- 
faringsfilosofien, for den induktive methode i naturvidenskaberne: man 
Vid.-Selsk. Skrifter. I. M.-N. Kl. 1906. No. 4. 1 
