2 TH. HIORTDAHL. M.-N. Kl. 
kan kun finde sandheden ved iagttagelse, man maa gaa ud fra kjends- 
gjerningerne og sammenstille disse, men kjendsgjerninger kan man kun 
finde ved virkelige forsøg, ikke ved blot spekulation. Den ældre methode 
maatte føre til urigtige opfatninger, idet den indsnævrede naturen for at 
faa den til at passe i en given ramme. 
Af overordentlig stor betydning for naturvidenskabernes udvikling var 
de omkring midten af det 17de aarh. opstaaede videnskabelige og lærde 
selskaber, der bragte de forskjellige videnskabsdyrkere i indbyrdes nærmere 
berørelse og under gjensidig paavirkning, og som ved deres midler og ind- 
flydelse var istand til at fremme undersøgelser, som det oversteg den 
enkeltes kræfter at overtage. Ved udgivelsen af disse selskabers perio- 
diske skrifter blev det lettere baade at faa egne arbeider publicerede og 
at kunne følge med andres, og da tidsskrifterne udkom under selskabernes 
auspicier og styredes af deres mest fremragende medlemmer, blev efter- 
haanden, om det end gik sent, tonen i den videnskabelige meningsud- 
veksling befriet fra den middelalderske plumphed, der længe havde gaaet 
igjen i de selvstændige publikationer i bogform, man før udelukkende 
havde været henvist til. — De ældste af disse lærde selskaber opkom i 
Italien, hvor det endnu bestaaende Accademia dei Lincei i Rom stiftedes 
1603, og Accademia del Cimento (experimentets) i Florents 1648; det sidst- 
nævnte reorganiseredes 1657, men dets virken blev ikke af lang varighed. 
I Tyskland dannedes 1651 en privat forening af lærde, i begyndelsen mest 
læger, hvoraf fremkom det endnu bestaaende Cæsarea Leopoldina, der 
1670 begyndte at udgive skrifter (academia nature curiosorum). I Paris 
oprettedes, ligeledes paa grundlag af en privat forening, 1666 Académie 
royale, hvis mémoires de l’académie des sciences dog først begyndte at ud- 
komme 1699. I England havde siden 1645 endel naturforskere, læger og 
mathematikere sluttet sig sammen til regelmæssige sammenkomster i Oxford; 
disse henlagdes 1659 til London og gik 1662 over til Royal Society, der 
siden 1666 udgiver Philosophical Transactions. 
Et af dette sidste selskabs mest fremtrædende medlemmer var Robert 
3oyle. Det var ham, som først bragte kemien over i det rette spor og 
hævede den til en selvstændig sandhedssøgende ren videnskab. — Kemi- 
kerne har hidtil, siger han, idet han udvikler sit videnskabelige program, 
ladet sig lede af altfor snevre principer, og manglet et høiere grundsyn. 
De har seet sin opgave i tilberedningen af lægemidler og i metallernes 
udvinding og forvandling. Jeg har nu forsøgt at behandle kemien fra et 
ganske andet synspunkt, ikke som en læge eller en alkemist, men 
som en filosof vilde gjøre det. Jeg har her udkastet planen til en kemisk 
filosofi, som jeg haaber at kunne fuldstændiggjøre ved mine forsøg og 
