12 TH. HIORTDAHL. M.-N. KI. 
paa lignende maade som et stykke metal kan hindres fra at synke i vand, 
naar det er fæstet til et stykke træ. Naar man til denne opløsning sætter 
ammoniak eller andre alkaliske væsker, svækkes syrerne, og deres spidser 
brækkes af, saa at metalpartiklerne synker til bunds; bundfaldet er dog 
ikke længere rent metal, idet noget af de sure spidser er bleven siddende 
igjen i guldet og ikke kan fjernes ved udvaskning. Bringer man bund- 
faldet i ilden, maa de i guldet saaledes indesluttede flygtige stoffer (esprits) 
skaffe sig en udvei, og guldpartiklerne fjernes fra hverandre med en vold- 
somhed, der foraarsager knaldguldets explosion!. Paa lignende maade for- 
klares i det følgende kapitel sølvets opløsning i salpetersyre; sølvnitratet, 
vitriol de lune, est un Argent penétré & réduit en forme de sel par les 
pointes acides de l’esprit de nitre. Efter de to ædle metaller kommer tin, 
vistmut?, bly, kobber3, jern*, kvikselv®, antimon og arsenik, derefter kalk 
og kiselsten (cailloux); det følgende kapitel omhandler huile des briques, 
en oleum philosophicum, der dannes ved destillation af teglsten, som er 
imprægneret med olivenolie, dernæst koraller (lithodendron, der antages 
for en forstenet plante), videre salt (og saltsyre), salpeter (og salpetersyre), 
salmiak (og kongevand), vitriol (med vitriololie og huile de vitriol dulcifiée, 
æther), alun og svovl6; tilslut rav og ambra. 
1 Knaldguldet angives at have været benyttet som sveddrivende middel; nogle mener, at 
virkningen kun skyldes undvigen af den indesluttede esprit, og at guldet selv ingen 
virkning har, men Lemery finder det sandsynligt, at den undvigende esprit river noget : 
af guldpartiklerne med sig og derved faar mere kraft til at bryde igjennem og bane sig 
vei i porerne, om disse ved tilstopning skulde yde modstand, — at guldet føres med af 
espriten ligesom en tommerstok af en elv; naar en saadan f. ex. torner mod en bro, 
har den en ganske anden kraftig virkning end elvens strøm alene vilde have. 
Under vismut nævnes zink, men kun i forbigaaende. Markasit er en almindelig be- 
nævnelse for metalliske stoffer, især vismut; der gives ogsaa en anden slags markasit, 
som kaldes zink, den ligner vismut, men er ikke saa sprød. 
Herunder bl, a. esprit de Venus, den ved tør destillation af kobberacetat erholdte sure 
vædske; I ilden gaar syren fra kobberet, uden at spidserne brækkes af; kobberet 
indeholder nemlig meget svovl, og syrepartiklernes spidser brækkes ikke af, fordi lege- 
met, hvortil de er fæstede, ikke er tilstrækkeligt haardt og saaledes ikke gjør saamegen 
modstand. 
[>] 
w 
> 
Jernet er et meget porøst metal, sammensat af vritriolsalt, svovl og jord, og disse be- 
standdele er kun lost sammenhengende, hvorfor metallet let opleses i syrer. — Man 
fremstiller staal ved at ophede jernplader med horn eller klor af dyr, hvorved de af 
disse udviklede flygtige alkalier trenger ind i jernets porer og destruerer det sure, som 
holder porerne aabne, 
Den under varmeudvikling foregaaende reaktion i en fugtig blanding af jernfilspaan 
og svovl forklares ved den voldsomme gnidning af svovlets spidser mod metallet, Pro- 
cesssen menes at give oplysning om, hvorledes les soufres se fermentent dans la terre 
og bevirker jordskjælv og vulkaner (Lemerys kunstige vulkan). 
Om kviksølvoxydet, mercure précipité rouge sans addition (mercurius præcipitatus per 
se, d. v. s. uden fældningsmiddel), bemærkes i tilslutning til Boyles anskuelser, at det 
er imprægneret med ildpartikler, 
Om svovlmelk (magisterium sulphuris) bemærkes, at vand alene ikke kan opløse svovl, 
da dette er fedt; man maa derfor bruge et alkali, og naar dette fjernes ved en syre, 
o 
