1906. No. 4. — FREMSTILLING AF KEMIENS HISTORIE. 19 
fremstillet den som noget væsentligt nyt, saa var den dog i grunden den 
gamle alkemistiske. De tre principia chymica, mercurius, sulphur og sal, 
har hos Becher optaget, hvad der laa i tiden, de er blevne moderniserede 
og har faaet nye navne. Men ved siden deraf fik begrebet sulphur en 
større almindelighed og derigjennem en særlig fremtrædende betydning, 
og det er dette sidste, som er det væsentlige i Bechers lære. 
Alle ting, navnlig alle corpora subterranea, mineralske stoffer, med 
hvilke Becher især beskjæftigede sig, er i mere eller mindre grad sammen- 
satte, noget absolut enkelt existerer ikke. De enkleste, mindst sammen- 
satte legemer betegnes som mixta simplicia, de øvrige efter graden af 
deres sammensætning som composita, decomposita og supercomposita. 
Som de egentlige grundbestanddele for alle de sammensatte legemer op- 
stilles foruden jord og vand som de fjernere (hvad man i samtiden kaldte 
de passive), isærdeleshed de tre nærmere (aktive) principer, for hvilke han 
ogsaa bruger betegnelsen jord, terra, et ord, som overhovedet af ham 
benyttes meget og i forskjellige betydninger. Terra prima, fusilis eller 
lapidea, repræsenterer det ildfaste og glasdannende (sal), terra secunda 
eller pinguis, der er noget fugtigt eller fedtartet, repræsenterer det brænd- 
bare (sulphur), medens terra tertia eller fluida repræsenterer den metalliske 
smidighed, smeltbarhed og flygtighed (mercurius). Disse tre slags terra 
indeholdes i metallerne, men i forskjellige forhold. — Det almindelige svovl 
antages, overensstemmende med den i tiden herskende anskuelse, sammensat 
af en sur bestanddel samt terra pinguis, den bestanddel, der overhovedet 
bevirker brændbarhed. — Forbundne med vand danner de tre nærmere 
grundbestanddele saltene, og paa lignende vis dannes ogsaa en acidum 
universale eller primigenium, en ursyre eller primitivsyre, der er moder- 
substantsen for de forskjellige slags syrer og meddeler dem deres aciditet. 
Bechers anskuelser var neppe synderligt paaagtede i samtiden; men 
de indeholder et væsentligt moment, at der gives en særegen bestanddel, 
terra pinguis, der er aarsag til al brændbarhed, samt at denne bestanddel 
ogsaa indeholdes i metallerne. Dette blev noget senere fremhævet og op- 
taget af Stahl og blev saaledes grundlaget for hans theori om flogiston 
— et i alle brændbare legemer samt i metallerne indeholdt ildstof, som 
ved forbrændingen og forkalkningen undviger, en theori, som nu gjennem 
flere menneskealdere, gjennem den allerstørste del af det 18de aarh, blev 
den ene herskende i kemien. 
