24 TH. HIORTDAHL. M.-N. Kl. 
med salpetersyre gav kongevand. Hoffmann forbedrede fremstillingen af 
æther I, som han anvendte i medicinen, blandet med alkohol (Hoffmanns- 
draaber). Da ætheren, spiritus vini vitriolatus, fremstilledes ved hjælp af 
svovlsyre, antog man ialmindelighed, at den indeholdt svovlsyre som be- 
standdel. Hoffmann mente derimod, at ætherdannelsen kunde tænkes 
at foregaa derved, at svovlsyren tog vandet fra alkoholen; denne sidste 
antog han sammensat af vand og en olie, hvilken sidste da, naar vandet 
udtraadte, indgik i ætheren. — Som erfaren læge bestred Hoffmann, at 
vædskernes sure eller alkaliske reaktion kunde være sygdomsaarsager, og 
han var overhovedet en af dem, der kraftigst bekjæmpede de iatrokemiske 
lærdomme, som endnu adskillige af tidens læger holdt paa. 
Hermann Boerhaave (Boerhave) var født 1668 og virkede fra 1702 
til sin død 1738 som professor i medicin, senere ogsaa i kemi og botanik, 
ved universitetet i Leyden. Han var en udmærket og høit anseet læge, 
men har ogsaa indlagt sig stor fortjeneste af kemien, og isærdeleshed har 
han ved sin velordnede og klart skrevne lærebog, hvor stoffet er behandlet 
med fuld selvstændighed, betydeligt fremmet studiet af denne videnskab 
og bidraget til dens udvikling. 
Stahls flogistontheori omtaler Boerhaave ikke ligefrem, men man 
kan se, at han kjendte den og tog en vis afstand fra den; imidlertid 
stemmer hans anskuelser forsaavidt overens med Stahls, at han i brænd- 
bare stofler antog en egen bestanddel, et pabulum eller alimentum ignis 
(ildnærende stof), der ved forbrændingen gik bort. Han holdt ligeledes 
svovlet for sammensat af en sur bestanddel og en brændbar, oleum in- 
flammabile concretum cum acidissimo oleo vitrioli. Men han holdt ikke 
denne bestanddel for åt være den samme i de forskjellige slags brændbare 
stoffer, og heller ikke vilde han gaa ind paa, at metallerne skulde inde- 
holde nogen saadan bestanddel bundet til metalkalkene. Han vilde over- 
hovedet ikke erkjende, at metalkalkene eller stoffer af jordartet natur 
kunde være bestanddele af metallerne, og han nærede om disses sammen- 
sætning anskuelser, der nærmest helder mod de gamle alkemistiske, om 
et svovlartet og et merkurialsk princip 2. 
! Kemikernes opmærksomhed var bleven henledet paa æther ved en opsats i philosophi- 
cal transactions for 1730 af Aug, Frobenius, en i London bosat tysker, der dog 
holdt fremstillingen hemmelig. 
Medens de gamle mente, siger han, at metallernes bestanddele var kviksølv forenet 
med et andet princip, saa antager nu for tiden de fleste, at en slags jordart indgaar i 
metallernes sammensætning. Jeg for min del kan ikke finde, at der er nogen bestand- 
del af metallerne, som kunde fortjene navn af en jordart, og jeg har anstillet mang- 
foldige forsøg, men noget saadant har jeg ikke kunnet finde, 
to 
