30 TH. HIORTDAHL. M.-N. KI. 
stadig i strid med Eller og sine andre kolleger og afbrød tilslut enhver 
forbindelse med akademiet. Pott var ellers en dygtig experimentator og 
har isærdeleshed gjort sig bekjendt ved undersøgelser af mineralers og 
jordarters forhold i høiere temperaturer, angaaende hvilket han i sin litho- 
geognosia (1746—1751) nedlagde en overordentlig stor mængde iagttagelser. 
Den betydeligste og mest anseede kemiker var imidlertid Andreas Sigis- 
mund Marggraf, der var født 1709 i Berlin, hvor hans far var apo- 
theker, og som efter Eller blev direktør for akademiets fysiske klasse; 
han døde 1782. Marggraf var en ved reiser og grundige studier om- 
hyggeligt uddannet skarp iagttager, hvis mange og betydelige arbcider 
vi senere flere gange vil komme tilbage til; han havde opmærksomheden 
meget henvendt paa stoffernes kemiske reaktioner og lagde mere vægt 
paa disse end de fleste af hans samtidige. Blandt Marggrafs elever kan 
mærkes Valentin Rose (den ældre, 1735—1771), apotheker og medicinal- 
assessor i Berlin, fra hvem flere navnkundige kemikere nedstammer. Hans 
navn er knyttet til den bekjendte letsmeltelige legering (Roses metal). Af 
tyske kemikere udenfor Berlin er at nævne Johann Georg Gmelin 
(1674—1728), apotheker i Tibingen, uddannet under Hiårne i Stock- 
holm; han er ligeledes stamfar til en hel slægt af kemikere, og af hans 
tre sønner var den ældste apotheker og de to andre professorer i deres 
fødeby. — Ved siden af Berlinerakademiet opkom ogsaa flere andre 
lærde selskaber i Tyskland, saaledes bl. a. videnskabernes selskab i Göt- 
tingen 1751, under Albrecht v. Hallers forsæde, samt akademiet i 
München 1759. 
I Frankrige, hvor flogistonlæren snart blev udbredt, isærdeleshed ved 
det af livlægen Jean Baptiste Senac (1693—1770) i 1723 udgivne 
nouveau cours de chymie, suivant les principes de Newton et Stahl, 
efterfulgtes Homberg og Lemery af en hel række kemikere: Étienne 
Francois Geoffroy, født 1672, og fra 1707 til sin død 1732 professor 
ved jardin du roi, hans yngre bror Claude Joseph Geoffroy (1685— 
1752), Jean Hellot (1685—1766) og Guillaume Francois Rouelle 
(1703—1770), demonstrator ved jardin du roi, en heist original personlighed, 
1 Det vil erindres, at der ved jardin du roi foruden professoren tillige var ansat en de- 
monstrator, Hoefer fortæller, at professoren, Claude Louis Bourdelin (1696— 
1777), pleiede at slutte sine forelæsninger saaledes: dette er altsaa principerne og 
theorien for denne operation, og nu vil hr. demonstratoren vise den ved sine experi- 
menter, Bourdelins forelæsninger vakte kun liden interesse, men naar Rouelle 
viste sig, blev tilhørerne i hoi grad opmærksomme; rigtignok viste ikke forsøgene det, 
som Bourdelin havde ment, men snarere det modsatte, saa professorens theorier 
regelmæssigt blev tilintetgjorte af demonstratoren, Rouelle blev meget ivrig under 
sit foredrag og kunde tale sig saa varm, at han tog paryk, kjole og vest af. 
1 
