1906. No. À. FREMSTILLING AF KEMIENS HISTORIE. 
Oo 
Cr 
bergetaten, som med ære nævnes i kemiens historie: Georg Brandt 
(1694—1768), der forestod det kemiske laboratorium i Stockholm, H enrik 
Theophilus Scheffer (1710—1759), der holdt forelæsninger over kemi 
i Stockholm, Sven Rinman (1720—1792), Alexander Fredrik Cron- 
stedt (1722—1765), der i sit forsök till Mineral-Rikets upställning 1758 
søgte at klassificere mineralerne efter kemiske principer; videre Johan 
Gottschalk Wallerius (1709—1785), den første professor i kemi ved 
universitetet i Upsalal, med hvem, har man sagt, Paracelsus’, van Hel- 
monts, Bechers og Stahls kemisk-filosofiske æt uddøde i Sverige. Han 
efterfulgtes 1767 af Torbern Bergman (1735—1784), der tidligere 
hovedsageligt havde beskjæftiget sig med mathematiske studier, men som 
nu slog ind paa kemien, hvor han ved en række betydningsfulde arbeider, 
som vi senere kommer tilbage til, snart kom i saadant ry, at han 1777 
fik en kaldelse til Berlin som Potts efterfølger, hvilken han dog afslog. 
Bergman har ogsaa beskjeftiget sig med mineralogiske arbeider, og 
navnlig stærkt fremholdt nødvendigheden af ved mineralernes klassifikation 
at tage overveiende hensyn til deres kemiske sammensætning. Berg- 
man samlede sine arbeider under titelen opuscula physica et chemica; 
i hans levetid udkom 3 bind i Upsala 1779—1783, medens hans øvrige 
afhandlinger udkom i Leipzig 1787—1790. Endnu er at nevne Anders 
Jahan Retzius (1742—1821) og Johan Gottlieb Gahn (1745—1818), 
samt endelig Carl Wilhelm Scheele, et navn, der til alle tider vil 
staa som et af de allerførste i kemiens historie. 
Scheele var født 1742 i Stralsund, hovedstaden i svensk Pommern, 
og kom i 17-aars alderen paa et apothek i Gøteborg, hvor han ved hjælp 
af Kunckels og Neumanns bøger under ihærdig experimenteren lagde en 
solid grundvold for sit videnskabelige arbeide; efter 8 aars ophold i Gøteborg 
kom han til Malmø, derfra til Stockholm, og efter nogle aars ophold i 
Upsala overtog han 1775 apotheket i Köping, hvor han døde 1786, kun 
lidt over 43 aar gammel”. Scheele var en skarpsindig og selvstændig 
1 Dette professorembede, der oprettedes 1750, omfattede tillige metallurgi og farmaci, og 
hørte under det filosofiske fakultet. I 1752 blev der indrettet et laboratorium, hvor 
der foretoges øvelser 2 dage i ugen, men der gik videre 6 aar hen, før Wallerius 
fik en assistent (laborator), C. E. Bergstrand, J. G. Wallerius, Stockholm 1885. 
Scheeles navn nævnes første gang i vetenskapsakademiens handlingar for 1776, i en 
afhandling af Retzius, hvor han omtales som en snabb och lårgirig pbarmaciæ stu- 
diosus, hvem det havde lykkedes at fremstille den rene vinsyre af vinsten, De to 
første afhandlinger, Scheele selv indsendte til akademiet, blev ikke antagne, som det 
synes paa grund af en bedømmelse af Bergman, som vel dengang endnu kun havde 
mindre erfaring som kemiker, og det var først 1771, at han fik trykt sit første arbeide, 
om flussyren. Scheele var imidlertid aaret forud flyttet til Upsala som laborant ved et 
Vid.-Selsk. Skrifter. I. M.-N. Kl. 1906. No. 4. 3 
19 
