EEE Å 
1906. No. 4. FREMSTILLING AF KEMIENS HISTORIE. 55 
expedition, Don Antonio de Ulloa, en spansk søofficer, af hvis reise- 
beretning en del, der omhandler det sydamerikanske metal, i oversættelse 
blev forelagt royal society 1749 af dets medlem, legen William Wat- 
son (1715—1784); det følgende aar fremlagde Watson for selskabet et 
arbeide af sin kollega William Browrigg (1711— 1800), der nærmere 
beskrev det som et nyt eiendommeligt, usmelteligt og i salpetersyre uop- 
løseligt tungt metal (halvmetal); det tildrog sig megen opmærksomhed, og 
der udkom slag i slag en række arbeider? om det nye metal, hvis vig- 
tigste egenskaber i løbet af kort tid blev forholdsvis vel kjendt. Oplese- 
ligheden i kongevand paavistes af Scheffer, og Marggraf fandt, at 
platinopløsninger gav gule bundfald med kali- og ammoniaksalte, men ikke 
med natronsalte. Blik og traad af platina skal først være fremstillet af 
Sickingen, der glødede platinasalmiak og sveissede platinsvampen sam- 
men, og den første platindigel antages at være fremstillet 1784? af Franz 
Carl Achard (1753—1821), direkter for Berlinerakademiets fysikalske 
klasse. Imidlertid hørte digler eller andre platinsager til kemisk brug, 
endnu udover aarhundredets slutning, til de største sjeldenheder®, og 
udenfor Sydamerika var metallet endnu ikke fundet. 
Noget senere (1774) blev mangan opdaget; allerede Pott havde paa- 
vist, at brunstenen ikke, som man før almindelig antog, var nogen jern- 
forbindelse, men det var først Scheele, som i den nysnævnte afhandling 
erkjendte, at brunstenen indeholdt en eiendommelig bestanddel, og Gahn 
fremstillede kort efter selve metallet, der i begyndelsen kaldtes brunsten- 
metal, magnesium eller manganesium. Scheele viste, som allerede nævnt, 
at brunstenen maa flogisticeres for med syrerne at kunne danne salte, og 
han fremstillede flere af disse, saaledes mangansulfatet eller brunsten- 
vitriolen, som man havde holdt for en slags alun eller bittersalt. Ved at 
smelte brunstenen med alkalier fik han ogsaa frem det mineralske kamæ- 
leon, uden dog endnu at komme til klarhed om aarsagen til farveforan- 
1 Saaledes af Scheffer 1752, af den 1781 afdede engelske læge William Lewis i 
1754, af Marggraf 1757, Macquer og Baumé 1758, Cronstedt 1764, grev 
Karl von Sickingen, kurpfalzisk minister i Paris, 1772. Buffon 1774, Bergman 
1777, Tillet 1779 o. fl. 
2 Ved stebning af en lettere smeltelig legering af platin og arsen, hvilket sidste ved 
sterk ophedning forflygtigedes. Denne methode benyttedes ogsaa af guldsmedene Jean- 
netty og Chabonneau i Paris, der var de vigtigste platinfabrikanter i slutningen af 
aarhundredet, — Her kan ogsaa bemærkes, at platina allerede 1784 blev smeltet ved 
bjælp af surstofgas af Johan Erik Swartz (1762 —1784) i Stockholm (Norden- 
skiöld L c. 339). 
3 Berzelius fortæller i sin selvbiografi, at da han 1807 begyndte sine arbeider over de 
kemiske proportioner, fik han ved godhed af en ven laane en platindigel, den eneste, 
som fandtes i hele landet, 
