1906. No.4.  FREMSTILLING AF KEMIENS HISTORIE. 59 
tid (1704) der boende alkemist Dippel! om noget kali. Denne gav ham 
en kalirest, der stod igjen efter rensning af Dippels olie, som havde været 
tilberedt af blod. Ved anvendelsen af dette fremkom da en blaa farve 
istedetfor den forventede røde. Dippel forstod, at den blaa farve maatte 
skrive sig fra det af ham leverede alkali, og han fremstillede nu selv den 
nye farve ved at kalcinere alkali med blod og fælde den deraf ud- 
vundne lud med jernvitriol. Tilberedningen af dette s. k. berlinerblaat, 
der kom i handelen omkring 1710, holdtes hemmelig, og uagtet mange 
beskjæftigede sig dermed, hengik der længere tid, førend kemikerne kom 
paa det rene med stoffets natur. Macquer fik 1752 frem blodludsaltet, 
men dette flogisticerede alkali, som man kaldte det, ansaaes længe for 
jernfrit?. Ved at destillere blodludsalt med svovlsyre fremstillede Scheele 
1782 blaasyren (berlinerblaasyren), og han fremstillede ligeledes cyanider 
af kviksølv og kalium. 
Dyriske stoffer var endnu kun lidet gjenstand for undersøgelser; dog 
fortjener det at nævnes, at italieneren Vincenzio Menghini 1747 er- 
kjendte jernets tilstedeværelse i blodlegemerne og fandt ferri portio ad 
sanguinem ut ı ad 120, — samt at hans landsmand Domenico Cotugno 
(1736—1822), professor i anatomi i Neapel, paaviste æggehviden i urin ved 
nyresygdomme. Sukkerets tilstedeværelse i urinen ved diabetes erkjendtes 
1776 af englænderen Dobson, og Joh. Peter Frank (1745—1821) fremstil- 
lede 1792 sukkeret i ren tilstand, overførte det ved gjæring til alkohol og 
ved oxydation til oxalsyre®. — Forraadnelse og gjæring blev 1762 af 
Wienerlægen Marcus Antonius Plencig sat i forbindelse med de af 
Leeuwenhoek opdagede mikroskopiske organismer; han mente, at for- 
raadnelsen skyldtes spirer, der udviklede ormartede organismer, hvis flyg- 
tige stofvekselsprodukter fremkaldte den ubehagelige lugt, men han kom 
ikke nærmere ind paa studiet af selve organismerne og deres virkning. 
Interessen blev hovedsageligt optaget af deres oprindelse. De fleste mente, 
at de fremkom af sig selv, uden at levende spirer forud var tilstede, ved 
en omvandling af de forhaandenværende livløse stoffer, en generatio spon- 
tanea eller æquivoca, en forestilling, som vi allerede har seet van Helmont 
i sin tid havde været inde paa. Denne lære havde en ivrig talsmand i 
den engelske geistlige John Tuberville Needham, der 1745 offentlig- 
! Johann Conrad Dippel, en tysker, som var født 1673, studerede først theologi, 
men lagde sig senere efter alkemi. Han flakkede meget om, kom bl. a. til Danmark, 
hvor han først var i Fredrik IV's tjeneste, men derefter en tid holdtes fængslet paa 
Bornholm. Derfra kom han til Sverige og endelig tilbage til Tyskland, hvor han 
dede 1724. Hans navn er knyttet til den ved destillation af ben o. dsl. erholdte olie, 
2 Det var først Berthollet, der 1787 erkjendte jernet som nødvendig bestanddel. 
3 E,O.v. Lippmann, Chemiker-Zeitung. 1905. 1197. 
Dane i FG veg Der ee” VE PP 
à a 
