1906. No. 4. FREMSTILLING AF KEMIENS HISTORIE. 67 
boede ved Birmingham i nærheden af Priestley, og som gjennem denne 
synes at være kommen ind paa dette spørgsmaal, kom til det resultat, at 
vandet bestod af deflogisticeret luft (surstof) og flogiston; han udtalte dette 
i et brev af 26de april 1783, som Priestley overgav præsidenten i royal 
society. 
Cavendish og isærdeleshed Kirwan mente, at vandstof var identisk 
med flogiston. Svovlsyren spalter metallerne i deres to bestanddele; er 
den fortyndet, optager den metalkalken, medens metallets anden bestanddel, 
flogistonet bliver fri; er den koncentreret, vil flogistonet ikke blive frit, 
men forbinde sig med en del af syren til flogisticeret svovlsyre (svovlsyrling- 
gas). Denne opfatning blev nu en tid den almindeligt antagne, især af de 
engelske kemikere, der ogsaa lagde mærke til, at den nye gas kunde for- 
binde sig med metalkalkene til metal. 
Om der end med de fremskridt, kemien gjorde i det 18de aarh., blandt 
de mere fremtrædende videnskabeligt virkende kemikere neppe var nogen, 
som kan siges at have været egentlig alkemist!, saa var det dog dermed ikke 
udelukket, at flere af dem endnu betragtede alkemi og metalforvandling 
som noget, der ikke ligefrem lod sig bestride, og som i ethvert fald for- 
tjente, at man anstillede forsøg dermed. Dette var navnlig tilfældet med 
Boerhaave, der, som det vil erindres, ikke delte flogistikernes syn paa 
metallerne; han anstillede flere forsøg, bl. a. ved at holde kviksølv uaf- 
brudt ophedet i 15 maaneder, for at prøve rigtigheden af visse alkemistiske 
forestillinger om, at kviksølv lod sig fixere (forvandle til fast metal) uden 
nogen tilsætning; men han fandt altid, at de alkemistiske angivelser var 
urigtige. Den ældre Geoffroy troede vistnok paa muligheden af visse 
transmutationer, af salpeter til alkali eller paa at jern kunstigt lod sig frem- 
stille af ler og olie, idet han begik en lignende feiltagelse, som allerede Becher 
havde været ude for; men han var dog en erklæret modstander af al- 
kemien og har endogsaa skrevet en afhandling des supercheries concernant 
la pierre philosophale (1722); ligeledes har Wiegleb, endnu saa sent som 
1777, Skrevet en historisch-kritische Untersuchung der Alchemie for at godt- 
gjøre dens uholdbarhed. 
1 Der var vel endnu nogle enkelte, som synes at have holdt paa metalforvandlingen, 
og blandt saadanne kan nævnes J. Fr. Meyer, Friedrich Joseph Wilhelm 
Schröder (1733—1788), professor i Marburg, samt Wenzel, der i Einleitung in die 
höhere Chemie (1775) udtalte, at metallerne kunde dekomponeres i visse bestanddele og 
igjen sammensættes af dem. Ved udtrykket höhrre Chemie vilde Wenzel tage afstand 
fra det uvidenskabelige guldmageri. 
